ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Справа № 915/979/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача - Колодяжна Ю.А. дов. № 01/53-346 від 17.02.2015

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго", 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біологічні очисні споруди", 56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287

про: стягнення 249 419,66 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біологічні очисні споруди" заборгованості в розмірі 249 419,66 грн. з якої: 205 859,96 грн. - боргу за спожиту електроенергію, 14 201,15 грн. - пені, 29 358,55 грн. інфляційних.

03.07.2015 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Біологічні очисні споруди" є єдиним підприємством в м. Вознесенськ, що забезпечує транспортування каналізаційних стоків по магістральному колектору та їх очистку на комплексі біологічних очисних споруд. Одним із засновників ТОВ «БОС» є Територіальна громада міста Вознесенська, яка володіє 50% статутного капіталу ТОВ «БОС». Заборгованість ТОВ «БОС» обумовлена в першу чергу недосконалою тарифною політикою, яка не забезпечує реальних джерел для розрахунку за спожиту підприємством електроенергію, а також неналежним фінансуванням цієї сфери з місцевих бюджетів. Вказує, що ст. 31 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» , ст. 10 ЗУ «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» передбачено зобов'язання відшкодування з відповідного бюджету різниці між встановленим розміром тарифу та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Діючі тарифи на послуги водопостачання та водовідведення з самого початку їх введення не відшкодовували обґрунтованих фактичних витрат на їх виробництво та надання. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетами на погашення заборгованості в різниці в тарифах. Згідно розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації № 186-Р від 22.06.2015 на м. Вознесенськ виділено субвенцію в розмірі 5 200 тис. грн. Основний борг за Договором в сумі 205 859,96 грн. є невідшкодованою державою різницею в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що були надані населенню підприємством у січні - лютому 2015 році і підлягали відшкодуванню з відповідного бюджету. Отже, заборгованість за Договором поставки електричної енергії виникла у зв'язку з різницею у тарифах на послуги водопостачання та водовідведення внаслідок невідповідності її фактичної вартості тарифам, що були затверджені органом місцевого самоврядування і на відшкодування яких із державного бюджету своєчасно не перераховувались субвенції. Відповідач просить суд частково задовольнити вимоги позивача, а саме борг за спожиту електроенергію у розмірі 205 859,96 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині нарахування пені та інфляційних.

Відповідач 03.07.2015 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому зазначає, що у зв'язку з неможливістю прибуття представника в судове засідання 07.07.2015 просить суд відкласти розгляд справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечує, вважає його необґрунтованим.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим і відхиляється судом, оскільки представництво інтересів відповідача в даному судовому засіданні могло здійснюватися директором підприємства або іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною такого перенесення може вважатися та, існування якої зумовлено факторами об'єктивного характеру, що не залежить від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті.

Господарським судом враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне

08.01.2009 року між ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" правонаступником якого є ПАТ "Миколаївобленерго" (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біологічні очисні споруди" (далі - Відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 50/430 (Далі - Договір) у відповідності до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 7092 кВт., а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії по кожному об'єкту споживача визначається додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін". (п. 1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору зазначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених в установленому порядку.

У відповідності до п. 2.3.3 та п. 2.3.4 Договору, відповідач зобов'язується оплачувати позивачеві вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатків № 10 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно з п. 1 додатку № 10 до Договору "Порядок розрахунків", - розрахунковим періодом вважається календарний місяць. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об'єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються «актом про використану електричну енергію» по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника.

Пунктом 2 додатку № 10 до Договору "Порядок розрахунків" визначено, що споживач протягом розрахункового періоду здійснює 3 планових платежі заявленого обсягу споживання електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях:

до 5 числа поточного місяця 15 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

до 25 числа поточного місяця 35 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

до 30 числа поточного місяця 50 % заявленого обсягу споживання електроенергії;

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному або святковому дню. В день надання «Акту про використану електричну енергію» постачальник надає споживачу рахунок на здійснення планового платежу за активну та реактивну електроенергію та рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період. Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії (перетікання реактивної електроенергії) має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію (перетікання реактивної електроенергії).

Позивач, на виконання зобов'язань за Договором поставив відповідачеві активну електричну енергію в період з січня по лютий 2015 року на загальну суму 453 359,96 грн., що підтверджується актами про використану електричну енергію за січень 2015 року, (а.с. 31), за лютий 2015 року (а.с.35).

Позивачем для оплати вартості отриманої в період січня по лютий 2015 року електричної енергії були виставлені відповідачеві рахунки: № 50/430/1/1 від 01.02.2015 року (а.с. 32), № 40/430/2/1 від 01.03.2015 року (а.с. 36), які були особисто отримані повноважною особою відповідача, що підтверджується підписом на корінцях рахунків.

Відповідач, оплату вартості отриманої на протязі січня, лютого 2015 року здійснив частково в розмірі 247 500,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача за поставлену на протязі січня, лютого 2015 року електроенергію становить 205 859,96 грн. (453 359,96 грн. - 247 500,00 грн.), яку просить стягнути позивач.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за отриману відповідачем активну електричну енергію у період з січня по лютий 2015 року в сумі 205 859,96 грн. є обґрунтовані відповідно до вимог Договору та Закону, та підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 "Порядок розрахунків", Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується у окремих розрахункових документах.

В зв'язку з несвоєчасною оплатою вартості отриманої активної електричної енергії в період з січня по лютий 2015 року позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 39) зробленого на підставі п. 4.2.1 Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню нараховану за період з 10.02.2015 року по 08.04.2015 року в розмірі 14 201,15 грн.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачене пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. За приписами статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо. При цьому наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд, враховуючи причини неналежного виконання зобов'язання, відсутність негативних наслідків, викликаних простроченням виконання зобов'язання, та беручи до уваги не значний період прострочення відповідачем оплати отриманої електричної енергії, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов'язання з оплати вартості отриманої за Договором електричної енергії, враховуючи інтереси обох сторін, вважає необхідним реалізувати право суду на зменшення розміру пені, передбачене вищенаведеними нормами права, та зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача у позовній заяві суми пені (14 201,15 грн.) на 50% - до 7 100,58 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Згідно наданого до позовної заяви розрахунку (а.с.42-44), позивач за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань по оплаті за спожиту активну електричну енергію просить суд стягнути з відповідача інфляційні за перод з лютого по березень 2015 року в розмірі 29 358,55 грн., розмір яких є обґрунтованим відповідно до вимог Договору та Закону та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біологічні очисні споруди" ( 56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40, р/р№ 01 в МОУ АТ "Ощадбанк", МФО 326461, , поточний рахунок № 62 в МОУ АТ "Ощадбанк", МФО 3326461) боргу за поставлену активну електроенергію в сумі 205 859,96 грн., 7 100,58 грн. - пені, інфляційних в розмірі 29 358,55 грн. та 4 988,39 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 09.07.2015

Суддя Н.О. Семенчук