ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 910/12806/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Коробенка Г.П.,

суддів Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: 1. Янкевич Л.Д. дов. №10/3618 від 31.12.2014

2. Думи О.В. дов. №10/3675 від 31.12.2014

відповідача: Демчука О.В. дов. №14-94 від 18.04.2014

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015

у справі №910/12806/14 Господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 (суддя Ярмак О.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 (судді: Ропій Л.М., Рябуха В.І., Калатай Н.Ф.), позов задоволено у повному обсязі; внесено зміни в договір оренди газопроводів та споруд на них №141 від 24.03.2005 в редакції додаткової угоди №2 до договору оренди газопроводів та споруд на них №141 від 24.03.2005, викладеній в резолютивній частині рішення.

Судові рішення мотивовано тим, що умови запропонованої позивачем додаткової угоди №2 до названого договору відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), не порушують прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб; відповідач не надав суду належних доказів про існування підстав для відмови позивачу у внесенні змін до договору оренди газопроводів та споруд на них №141 від 24.03.2005 в редакції додаткової угоди №2 до договору оренди газопроводів та споруд на них №141 від 24.03.2005, поданій позивачем.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми ст. 652 Цивільного кодексу України, п. 4 ст. 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та тим, що договір №141 від 24.03.2005 цілком відповідає вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для внесення змін до названого договору.

У відзиві на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" просить оскаржені судові рішення залишити без змін як законні та обґрунтовані, а касаційну скаргу - без задоволення як безпідставну.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено та вбачається з матеріалів справи наступне:

04.03.2005 між відповідачем (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 141 (далі - договір оренди №141).

Згідно із п.1.1 договору оренди №141 орендодавець, передає, а орендар, приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 150 000,00 грн., у такому складі: № пор.: 1; назва об'єкту: підвідний газопровід школи с. Острожець до с. Борбин Млинівського району Рівненської області (із зазначенням реквізитів та довжини, ШРП - 3 шт.); станції катодного захисту КСС-1200 - 3 шт.; місцезнаходження: Млинівський район Рівненської області; загальна довжина, м/спорудн. од 23 540/3; оціночна вартість, грн. - 3150000; майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Млинівського району Рівненської області та отримання на цій основі прибутку.

Відповідно до п.2.1 договору оренди №141 орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно із п.п. 10.1, 10.5 договору оренди №141 цей договір укладено строком на 360 днів; у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Сторонами складено акт приймання-передачі майна, яке передається в оренду позивачу.

На час виникнення спірних правовідносин зазначений договір був чинним.

В п.10.3 договору оренди №141 передбачено, що зміни і доповнення вносяться до цього договору за взаємної письмової згоди сторін; зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо плати за приєднання до мереж суб'єктів природних монополій", яким внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", позивач звернувся до відповідача із листом, в якому запропонував розірвати вищеназваний договір шляхом укладення відповідної додаткової угоди, додавши до листа додаткову угоду про розірвання договору оренди №141 в 2-х примірниках, акт приймання-передачі до договору оренди №141 в 2-х примірниках, які позивач просив підписати та по одному примірнику повернути позивачу.

Відповідач листом, вхідний №3779 від 17.12.2013, "Щодо припинення договору оренди", повідомив, що не підтримує пропозиції позивача про припинення дії зазначених договорів, з наведених у цьому листі причин, та наголосив на необхідності продовження дії договорів оренди, у тому числі й договору оренди №141, у чинній редакції.

Статтею 174 Господарського кодексу (ГК) України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, у тому числі, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.4 ст.179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (Закон №2467) державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Законом України від 22.06.2012 №5021-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за приєднання до мереж суб'єктів природних монополій" внесено зміни до Закону №2467, зокрема, доповнено статтею 7-1, згідно із п. п. 4, 5 якої власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації; у разі невиконання зазначених вимог власники складової Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових; експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами. Зазначений Закон України від 22.06.2012 №5021-VI набрав чинності 01.01.2013.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, прийнято постанову від 07.03.2013 №228, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.03.2013 за №439/23025 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складової Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), якою затверджено Типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), що додається до цієї постанови; постановлено власникам Єдиної газотранспортної системи України та газотранспортним і газорозподільним підприємствам привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), затвердженого цією постановою, у місячний строк з дня набрання нею чинності.

Зазначена постанова національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.03.2013 №228 набула чинності 12.04.2013.

З урахуванням норм наведеного законодавства, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується і судова колегія касаційної інстанції, що прийняття вищезазначених змін до чинного законодавства у період дії договору оренди №141, а саме: доповнення Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" статтею 7-1, прийняття національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики постанови від 07.03.2013 №228, є підставами для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 651 ЦК України і приведення спірного договору оренди №141 у відповідність до умов Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними і газорозподільними підприємствами) шляхом внесення запропонованих позивачем змін. При цьому перевірили зміст запропонованої позивачем додаткова угода №2 до договору оренди газопроводів та споруд на них №141 від 24.03.2005 року та встановили, що зазначена угода відповідає положенням Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.03.2013 №228. А відтак, суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позов, тому підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 у справі №910/12806/14 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П.
Судді Мачульський Г.М.
Шаргало В.І.