ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2015 Справа № 908/3149/15

Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Пилипенко О.М. розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Олмис»
простягнення 77 603,76грн.
Представники сторін: від позивача: Зубова Л.І. - представник за довіреністю; від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмис", м.Маріуполь про стягнення 77603,36грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки №АМК-1279-2014-пст від 10.04.2014 в частині своєчасної поставки товару, у зв'язку з чим за порушення строків поставки позивачем нараховано неустойку в розмірі 42583,78грн. та штраф в розмірі 35019,58грн.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору поставки №АМК-1279-2014-пст від 10.04.2014, специфікацій №1 від 10.04.2014 та №2 від 11.04.2014, додаткової угоди №1 від 21.05.2014, видаткових накладних, банківської виписки, платіжних доручень.

Ухвалою від 21.05.2015 за вказаним позовом порушено провадження по справі №908/3149/15.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2015 наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач явку своїх представників не забезпечив, на адресу суду надіслав відзив, в якому проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

10.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олмис», як постачальником (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алчевський металургійний комбінат», як покупцем (позивач) підписаний договір поставки №АМК-1279-2014-пст.

Згідно з п.1.1 договору постачальник бере на себе обов'язок поставити обладнання (далі - товар), передати його у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Ціна, кількість, асортимент, якісні характеристики та строки поставки оговорюються сторонами у відповідних специфікаціях, що є невід'ємними додатками до даного договору. В специфікаціях, окрім вищевказаних даних, може вказуватись інформація про пункти доставки та інші дані, що мають відношення до поставки товару (п.1.2 договору).

Загальна кількість товару, поставка якого здійснюється за даним договором, складається з загальної кількості товару, який був поставлений за всіма специфікаціями, оформленими до даного договору (п.2.2 договору).

Строк поставок партій товару зазначається в специфікаціях (п.3.5 договору).

Поставка товару здійснюється за цінами в національній валюті України, що визначені у відповідності до умов поставки, зазначених в специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки та маркування та інші витрати постачальника, пов'язані з поставкою товару (п.4.1 договору).

Покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника відповідно до умов, вказаних в специфікаціях до даного договору (п.5.3 договору).

Договір діє до 31 грудня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобов'язань за даним договором (п.10.4 договору).

Також між сторонами підписані та погоджені специфікації №1, №2 та додаткова угода до договору, копії яких наявні в матеріалах справи.

В пункті 1 специфікації №1 від 10.04.2014 сторони погодили найменування (4 позиції), кількість, ціну та загальну вартість товару.

Сума даної специфікації складає 158712,18грн. (п.2 специфікації №1).

Згідно п.3 специфікації №1 оплата поставленої по специфікації продукції здійснюється покупцем шляхом перерахування першої частини 60% передоплати від вартості даної специфікації на розрахунковий рахунок постачальника. Іншу частину передоплати в розмірі 40% від вартості даної специфікації , покупець перераховує протягом 5 банківських днів після отримання від постачальника повідомлення про факт готовності товару до відвантаження.

Відповідно до п.4 специфікації (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 21.05.2014) строк поставки продукції, що зазначена в позиціях 1-3 (п.1 специфікації) - 22 календарних дні з моменту перерахування 60% передоплати. Строк поставки продукції, що зазначена в 4 позиції (п.1 специфікації) - до 15.06.2014.

В пункті 1 специфікації №2 від 11.04.2014 сторони погодили найменування, кількість, ціну та загальну вартість товару.

Сума даної специфікації складає 279032,52грн. (п.2 специфікації №2).

Згідно п.5 специфікації №2 розрахунок за партію товару здійснюється шляхом перерахування шляхом перерахування першої частини 60% передоплати від вартості даної специфікації на розрахунковий рахунок постачальника. Іншу частину передоплати в розмірі 40% від вартості даної специфікації , покупець перераховує протягом 5 банківських днів після отримання від постачальника повідомлення про факт готовності товару до відвантаження.

Строк поставки товару за даною специфікацією - 50 календарних дні з моменту перерахування 60% передоплати.

Договір поставки №АМК-1279-2014-пст від 10.04.2014, специфікації до договору та додаткова угода до специфікації №1 підписані сторонами, скріплені печатками підприємств та містяться в матеріалах справи.

На виконання умов договору та специфікацій №1, №2 покупцем 23.04.2014 здійснено 60% передоплату за товар на суму 95227,31грн. та на суму 167419,51грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями банківської виписки та платіжних доручень.

Таким чином, відповідач зобов'язаний здійснити: за специфікацією №1 поставку товару за позиціями 1-3 до 15.05.2014 включно, за 4 позицією - до 15.06.2014 включно; поставку товару за специфікацією №2 - до 12.06.2014 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив поставку товару, погодженого в специфікації №1: 16.05.2014 - за накладною №51 на суму 11158,20грн., 27.06.2014 - за накладною №068 на суму 120979,15грн., 03.07.2014 - за накладною №71 на суму 26574,83грн.

Поставка товару, погодженого сторонами в специфікації №2, була здійснена відповідачем: 27.06.2014 - за накладною №69 на суму 52680,00грн., 09.07.2014 - за накладною №76 на суму 66720,00грн. та за накладною №77 на суму 52680,00грн., 11.07.2014 - за накладною №78 на суму 66720,00грн.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України (ст. 662 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні докази в підтвердження поставки відповідачем та отримання позивачем товару за договором №АМК-1279-2014-пст від 10.04.2014 на загальну суму 397512,18грн. Докази поставки товару на суму 40232,52грн. за специфікацією №2 в матеріалах справи відсутні.

Судом також встановлено, що свої зобов`язання щодо поставки товару відповідач виконав з порушенням встановлених в договорі строків.

У відзиві на позов відповідач не визнав позовних вимог, посилаючись на проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що стало перешкодою для виконання зобов'язань відповідача за договором поставки.

Відповідач вважає, що неналежне виконання ним умов договору поставки пов'язано з наявністю непереборної сили у вигляді проведення антитерористичної операції як у відповідача щодо здійснення поставки товару так і у позивача щодо його прийняття.

Вищезазначені обставини відповідач просив суд визнати такими, що не потребують доказування.

Позивач заперечує проти доводів відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши доводи відповідача та позивача, суд вказує наступне.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції ( далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Слід зазначити, що війна або військові дії не були об'явлені в Україні у встановленому законом порядку. Фактично відповідно Указу Президента України була розпочата антитерористична операція (АТО), яка не є війною або військовими діями.

Згідно статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

З вищевикладеного вбачається, що єдиним належним та достатнім документом, якій підтверджує проведення АТО, та який звільняє від відповідальності є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Також, згідно ст.8.1 договору при настанні обставин соціального, політичного та міжнародного походження (воєнні дії, громадські хвилювання, епідемії, бойкоти, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції або дії державних органів), які є обставинами неможливості частково або в повному обсязі виконання зобов'язань за даним договором, сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань співрозмірно часу дії форс-мажорних обставин.

Відповідно до п.8.2 договору сторона, для якої наступили форс-мажорні обставини, зобов'язана протягом не більше ніж 5 календарних днів з дати їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, мають бути підтверджені Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом.

Доказів направлення повідомлення позивачу на виконання п.8.2 договору відповідач не надав. До того ж, в матеріалах справи наявні листи відповідача від 25.06.2014 та від 17.07.2014, адресовані позивачу, в яких відповідач повідомляє про виготовлення продукції та просить здійснити остаточний розрахунок. Зазначені листи були направлені позивачу вже після початку антитерористичної операції, проте жодних повідомлень про неможливість поставки відповідач не направляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не може підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, ані позивачу, ані суду, Сертифікат Торгово - промислової палати відповідачем не наданий, а відтак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за договором поставки.

За таких обставин, позивач вважає, що оскільки відповідач поставив товар з порушенням умов договору, а саме строків поставки товару, до нього необхідно застосувати штрафні санкції, передбачені п.7.2 договору.

Відповідно до п.7.2 договору за порушення строків поставки товару, передбачених даним договором або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 8% від вартості непоставленого або недопоставленого товару. При цьому, якщо строки поставки товару порушені більш ніж на 15 календарних днів, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості непоставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення, починаючи з дня прострочення. Неустойка нараховується з моменту фактичного порушення договірного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту положень ст.549 Цивільного кодексу України та ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, законодавцем в Господарському кодексі закріплюється неустойка, штраф та пеня як різні види відповідальності, а в Цивільному кодексі штраф та пеня є різновидами неустойки. Водночас, така неузгодженість в праві не позбавляє сторін в договорі погодити одне із визначених законодавцем правил.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено Цивільник Кодексом України види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексуУкраїни, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань, зокрема, передбаченої п. 7.2 договору поставки, яка не суперечить висновкам законодавства.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону вміщені у постанові Верховного суду України від 22 листопада 2010 року (справа № 3-24гс10), а в силу положень ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Питання щодо одночасного стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені було предметом розгляду у Верховному Суді України - рішення від 27.04.2012 у справі (12/041) 06/5026/1052/2011, рішення від 09.04.2012 у справі (12/039) № 20/246-08.

Договором поставки №АМК-1279-2014-пст від 10.04.2014 передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати штрафу та неустойки.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф за порушення строків поставки товару за специфікацією №1 в розмірі 12696,98грн. та за специфікацією №2 в розмірі 22322,60грн.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку штрафу та встановлено, що заявлені позивачем вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявлених сумах.

З огляду на те, що відповідачем порушені строки поставки товару більш ніж на 15 календарних днів, позивачем на підставі п.7.2 договору нарахована та заявлена до стягнення неустойка в розмірі 42583,78грн.

Оскільки позивач в розрахунку припустився помилок при встановленні дат та сум поставки за специфікацією №2, суд здійснив власний розрахунок неустойки.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти нарахування неустойки з першого дня прострочення, посилаючись на те, що договір не містить вимоги нарахування зазначеної неустойки з першого дня прострочення.

В пункті 7.2 договору сторонами погоджено нарахування неустойки за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

З огляду на викладене, твердження відповідача про безпідставне нарахування неустойки з першого дня прострочки є помилковими.

Судом встановлено, що неустойка може бути нарахована з першого дня прострочення та до дня фактичної поставки. Таким чином, за накладною №71 від 03.07.2014 на суму 26574,83грн. за період з 15.06.2014 по 16.05.2014 неустойка складає: 26574,83*0,3%*18=1435,04грн.; за накладною №76 від 09.07.2014 на суму 66720,00грн. за період з 12.06.2014 по 08.07.2014 неустойка складає: 52680*0,3%*27=4267,08грн.; за накладною №77 від 09.07.2014 на суму 52680,00грн. за період з 12.06.2014 по 08.07.2014 неустойка складає: 66720*0,3%*27=5404,32грн.; за накладною №78 від 11.07.2014 на суму 66720,00грн. за період з 12.06.2014 по 10.07.2014 неустойка складає: 66720*0,3%*28=5604,48грн. Неустойка за непоставлений товар на суму 40232,52грн. може бути нарахована за період з 12.06.2014 по 10.03.2015 та складає: 40232,52*0,3%*180=21725,56грн.

З огляду на викладене підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення неустойки в сумі 38436,48грн.

У відзиві на позов відповідач зазначав про те, що сума нарахованих позивачем штрафних санкцій заважка для підприємства відповідача, яке знаходиться в зоні антитерористичної операції та майже в зоні бойових дій, і може призвести до його зупинки. Проте жодних доказів на підтвердження тяжкого стану підприємства відповідача не подано.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене і враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, документально доведені і відповідачем не спростовані, вони підлягають задоволенню в частині стягнення штрафу в сумі 35019,58грн. та неустойки в сумі 38436,48грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмис» (87520, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Мамина-Сибиряка, б.40, кв.66; ; з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алчевський металургійний комбінат» (94202, Луганська область, м.Алчевськ, вул.Шмідта, 4; ) штраф у розмірі 35019 (тридцять п'ять тисяч дев'ятнадцять)грн. 58коп., неустойку в розмірі 38436 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять шість)грн. 48коп.; судовий збір у розмірі 1773 (одна тисяча сімсот сімдесят три)грн. 02коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 06.07.2015.