РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/11489/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ,
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", м. Київ,
третя особа Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району"
проВідшкодування шкоди в порядку регресу 10 266, 64 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Гермаш С.М. (довіреність б/н від 15.04.2015р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", (надалі - ТДВ "СТДВ" Глобус", відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 10 266, 64 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і сплативши, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо- транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. порушено провадження у справі №910/11489/15 та призначено її до розгляду на 20.05.2015р.

15.05.2015р. уповноваженим представником позивача подано через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду документи витребувані ухвалою про порушення провадження у справі.

Представником відповідача 20.05.2015р. через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час судового розгляду справи № 910/11489/15 судом було оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи, а також залучено до участі у справі Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району" в якості 3 особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

10.06.2015р. представником ТДВ "СТДВ" Глобус" через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду подано відзив із запереченнями проти задоволення позовної заяви з підстав: недійсності рахунку-фактури, на підставі якого було здійснено страхове відшкодування та не включення до розміру витрат відновлювального ремонту коефіцієнту фізичного зносу.

За наслідками судового засідання, що відбулось 10.06.2015р. розгляд справи відкладено на 01.07.2015р., про що було винесено відповідну ухвалу суду.

01.07.2015р. представником позивача у судовому засіданні надані витребувані Господарським судом міста Києва докази та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, але були належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/11489/15-г.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2014р. між ПрАТ " СК "Арсенал Страхування " (надалі - страховик), як страховиком, та Посипайко Ігорем Юрійовичем (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір № 221/14-Т/К/03 добровільного страхування наземного транспорту, за яким предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки/моделі Mini Cooper, державний реєстраційний номер АА8381КХ.

Відповідно до відомості № 9371718 сформованої АІПС ДТП станом на 09.04.2014р. про дорожньо-транспортну пригоду, 07.04.2014р. по вул. Д. Народів - П. Лумумби, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер АА3091КН, під керуванням Савченка О.І. та транспортним засобом марки/моделі Mini Cooper, державний реєстраційний номер АА8381КХ, під керуванням Посипайко І.Ю., в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої центральної частини.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм Савченко О.І. Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою Печерського районного суду міста Києва № 757/9096/14-п від 27.05.2014р.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 09.04.2014р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором 221/14-Т/К/03 від 25.02.2014р.

Згідно до страхового акту № 221/14-Т/К/03-1 від 19.06.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому забезпеченому транспортному засобу страхувальника є рахунок-фактура № 283610 від 03.06.2014р., виставлений ТОВ "АВТ Баварія", а п. 13 страхового акту, встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 29 229,00 грн.

Позивач, керуючись умовами договору № 221/14-Т/К/03 від 25.02.2014р., перерахував на рахунок виконавця відновлювального ремонту, а саме: ТОВ "АВТ Баварія" суму страхового відшкодування у розмірі 29 229,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13682 від 23.06.2014р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер АА3019КН, згідно полісу № АС/6654138, на момент скоєння ДТП застрахована ТДВ "СТДВ" Глобус" - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 24.07.2014р. ПрАТ "СК «Арсенал Страхування» звернулось до відповідача з претензією на регресне відшкодування в розмірі 29 229,00 грн. та, не отримавши відповіді - 05.05.2015р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ТДВ "СТДВ" Глобус" про відшкодування майнової шкоди.

Водночас, відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав недійсності рахунку-фактури, на підставі якого було здійснено страхове відшкодування та не включення до розміру витрат відновлювального ремонту коефіцієнту фізичного зносу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Печерського районного суду міста Києва № 757/9096/14-п від 27.05.2014р. визнано винними у скоєнні ДТП Савченка О.І. та в діях останнього передбачено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи той факт, що водій Савченко О.І. не є власником транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер АА3091КН, а в свою чергу власником є Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району", яке не надало доказів підтвердження допуску до керування винного у ДТП водія (наказ про закріплення автомобіля за водієм Савченком О.І., подорожній лист), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки відповідачем по суті не заявлено заперечень, щодо відсутності у Савченка О.І. допуску до керування забезпеченим відповідачем транспортним засобом, а також враховуючи, що по справі було проведено часткову сплату в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу, суд дійшов висновку, що винна у ДТП особа, мала всі законні підстави для керування транспортним засобом марки/моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер АА3091КН.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації щодо полісу №АС/6654138, цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер АА3091КН, застрахована відповідачем у справі - ТДВ "СТДВ" Глобус" (діючий поліс на дату скоєння ДТП)

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Mini Cooper, державний реєстраційний номер АА8381КХ.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 221/14-Т/К/03 від 25.02.2014р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Савченка О.І., як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013р. у справі №5011-23/10750-2012.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 29 229,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13682 від 23.06.2014р. В свою чергу, підставою визначення розміру збитку та порядок його виплати згідно до страхового акту № 221/14-Т/К/03-1 від 19.06.2014р. є рахунок-фактура № 283610 від 03.06.2014р.

Враховуючи факт заперечення відповідачем розміру вартості відновлювального ремонту та загалом дійсності встановленого рахунку-фактури №283610 від 03.06.2014р. та зазначаючи, що сума страхового відшкодування повинна проводитись з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, що відповідно до акту розрахунку матеріальної шкоди №1062/14 від 10.09.2014р., складеного посадовою особою відповідача (не суб'єктом оціночної діяльності) страхове відшкодування з урахування експлуатаційного зносу автомобілю повинно складати 18 962,36 грн., господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою ст.1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Окрім того, п. 27.10. договору добровільного страхування наземного транспорту №221/14-Т/К/03 від 25.02.2014р., укладеного між позивачем та страхувальником, передбачено, що розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Порядок і умови виплати страхового відшкодування зазначені у розділі 17. так, зокрема, п. 17.2 встановлено, що виплата страхового відшкодування відбувається на базі авторизованої СТО. В свою чергу п. 27.11.1. погоджено, що при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначаються, виключно, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО, яка уповноважена здійснювати ремонт та обслуговування транспортного засобу певної марки згідно вимогам заводу-виробника за цінами офіційного дилера.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач помилково стверджує про здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП, та необхідність обмеження розміру регресної відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком сумою 18 452,36 грн., розрахованою ним з врахуванням зносу, оскільки це є істотним обмеженням права добросовісного страховика (позивача) на відшкодування шкоди в межах фактичних затрат, як це передбачено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15.01.2013р. у справі № 5011-45/7316-2012 та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. за №910/7163/14.

Що ж до дійсності рахунку-фактури №283610 від 03.06.2014р. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у вищевказаному рахунку, виставленому ТОВ "АВТ Баварія", зазначено, що він дійсний протягом трьох банківських днів без встановлення початку моменту відліку, але враховуючи наявність в матеріалах справи акту виконаних робіт № 336137 від 26.07.2014р. відповідно до замовлення № 283610 від 31.05.2014р., та зазначення у акті інформації щодо оплати робіт у розмірі 29 229,00 грн. суд дійшов висновку, що заперечення відповідача стосовно недійсності рахунку є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене та, беручи до уваги той факт, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд міста Києва вважає рахунок-фактуру № №283610 від 03.06.2014р. належним і допустимим доказом визначення розміру збитку транспортного засобу страхувальника, в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АС/6654138 передбачено франшизу розміром 510,00 грн., у зв'язку з чим до суми страхового відшкодування правомірно застосовано зменшення з боку позивача. Остаточною позовною вимогою заявленою до відповідача є відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 10 266,64 грн. (29 229,00 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування - 18 452,36 грн., в якості часткової проплати відповідача - 510,00 грн. франшизи = 10 266,64 грн.)

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених у статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - ТДВ "СТДВ "Глобус" не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" до ТДВ "СТДВ "Глобус" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (01010, місто Київ, вулиця Андрія Іванова, будинок 21/17, кв. 1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154 ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 10 266 (десять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 64 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 06.07.2015 року.

Суддя В.В. Князьков