ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа № 917/455/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Лещенко Г.М.

відповідача - Кінаш О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ ВКФ "Горизонт", м. Кременчук (вх. № 2840 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.15 року у справі № 917/455/14

за позовом ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук

до ТОВ "Виробничо-комерційної фірми "Горизонт", м. Кременчук

про стягнення 125 234,04 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача, ТОВ "Виробничо-комерційної фірми "Горизонт", м. Кременчук, загального боргу в сумі 125234,04 грн. за договором № 511 від 01.06.2010 р. постачання теплової енергії та судового збору в розмірі 2504,68 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 р. у справі № 917/455/14 (суддя Тимошенко К.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ВКФ "Горизонт" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 28900,16 грн. основного боргу, 86298,04 грн. санкцій, 2303,96 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення мотивоване з тих підстав, що підстав для стягнення п'ятикратної вартості теплової енергії позивач належним чином не обґрунтував того, що в результаті самовільного споживання теплової енергії відповідачем після припинення позивачем теплопостачання покази приладу обліку зменшуються, позивач не навів та не надав, щодо вартості зазначеної теплової енергії, яка згідно з розрахунком позивача, складає 3010,75 грн. доказів того, що позов в цій частині визнано обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Відповідач доводи позивача і надані ним докази не спростував, доказів наведених відповідачем обставин щодо використання ним альтернативного опалення у зазначений в розрахунку позивача період не навів та не надав, доказів можливості використання приміщення без здійснення його опалення у зазначений в розрахунку позивача період також не навів і не надав; не спростував доводи позивача щодо можливості використання теплової енергії при опломбованій запірній арматурі та не забезпечив проведення судової експертизи для з'ясування зазначених питань, та ін.

Відповідач, ТОВ ВКФ "Горизонт", не погодився із зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на його необгрунтованість і безпідставність, неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального права при його прийнятті. Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 р. у справі № 917/455/14 та прийняти нове, яким "позов відхилити", з мотивів та підстав, викладених у скарзі та ін.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 30.06.2015 р. у зв'язку з відпусткою судді Могилєвкіна Ю.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пушай В.І., судді Плужника О.В., судді Барбашової С.В.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену в апеляційній скарзі, просить її задовольнити.

Представник позивача, з посиланням на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просить суд оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 01.06.2010 р. між позивачем (теплопостачальна організація) та відповідачем (споживач) укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 511 (далі - договір), відповідно до умов якого теплопостачальна організація зобов'язалася надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно з п. 5.1. договору, теплова енергія в гарячій воді постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 2 до цього договору на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче водопостачання - протягом року.

Відповідно до п. 1 додатку № 4 до договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки за теплову енергію проводяться споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальної організації прогнозовану вартість теплової енергії за зазначеними в додатку №2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми заборгованості на початок місяця.

Пунктом 2 додатку № 4 до договору сторони погодили, що споживач, який має прилади обліку, щомісячно самостійно знімає показники станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює «Відомість про фактичні показники розрахункових приладів обліку» та надає її позивачу теплопостачальної організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та «Акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії».

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору позивач згідно з п. 1 додатку № 7 до договору та п. 30 Правил користування тепловою енергією, після письмового попередження (від 11.03.2013 р.) відповідача припинив теплопостачання на об'єкті споживача за адресою м. Кременчук, вул. Київська, 5, що підтверджується актом від 15.03.2013 р.

Позивач зазначає, що згідно з актом пломбування від 15.03.2013 р. підписаного сторонами на яких відображені покази лічильника та становлять 1759,287Гкал, тоді, як згідно з відомістю про фактичні покази засобів обліку теплової енергії від 27.03.2013 р., складеної споживачем, поточні покази приладів обліку теплової енергії щодо кількості спожитої теплової енергії становлять 1755,96 Гкал.

21.01.2014 р. під час проведення позивачем перевірки дотримання споживачем Правил користування тепловою енергією (далі - правила) встановлені порушення відповідачем Правил користування тепловою енергією та укладеного договору про, що складено відповідний акт № 00000686 про порушення Правил користування тепловою енергією (т. 1 а. с. 20).

Зокрема, встановлено прогрітими опалювальні прилади при відключеному приладі обліку теплової енергії.

Пунктом 4.2.4 договору встановлено, що відповідач (споживач) несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку. В цьому випадку відповідач сплачує позивачу 5-кратну вартість, включаючи тарифну, за кількість теплової енергії, спожитої такими системами на підставі складеного акту порушень та додаткового рахунку.

Позивач зазначає, що зазначений акт та рахунки на оплату належним чином вручені відповідачу, але залишалися не оплаченими.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду у даній справі, в якому він просив стягнути з відповідача 3010,75 грн. (разом з ПДВ) вартості спожитої згідно з приладом обліку теплової енергії та 10035,84 грн. штрафу, нарахованого на зазначену вартість спожитої теплової енергії без ПДВ, а також 25889,41 грн. (разом з ПДВ) вартості безобліково спожитої відповідачем теплової енергії і 86298,04 грн. штрафу нарахованого на вартість (без ПДВ) безобліково спожитої теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що підстав для стягнення п'ятикратної вартості теплової енергії позивач належним чином не обґрунтував, доказів того, що в результаті самовільного споживання теплової енергії відповідачем після припинення позивачем теплопостачання покази приладу обліку зменшуються, позивач не навів та не надав, щодо вартості зазначеної теплової енергії, яка згідно з розрахунком позивача, складає 3010,75 грн. позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідач доводи позивача і надані ним докази не спростував, доказів наведених відповідачем обставин щодо використання ним альтернативного опалення у зазначений в розрахунку позивача період не навів та не надав, доказів можливості використання приміщення без здійснення його опалення у зазначений в розрахунку позивача період також не навів і не надав; не спростував доводи позивача щодо можливості використання теплової енергії при опломбованій запірній арматурі та не забезпечив проведення судової експертизи для з'ясування вказаних питань, та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 (далі - Правила) , які визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії, споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва; договори укладаються відповідно до типових договорів; форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п. 4 Правил).

Згідно з п. 40 Правил, споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до п. 22 Правил, користування тепловою енергією державний нагляд за системами теплопостачання і теплоспоживання здійснюється відповідною інспекцією згідно з Положенням про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1996 р. № 929.

Пунктом 13 Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1996 р. № 929, передбачено право державних інспекторів з енергетичного нагляду здійснювати в установленому порядку обстеження (перевірку), огляд, інспектування теплових установок та мереж суб'єктів відносин у сфері теплопостачання, а також складати за їх результатами відповідні акти.

Як свідчать матеріали справи, сторонами підписаний акт про пломбування від 15.03.2013 р., в якому зазначені покази лічильника 1759,287Гкал (т.1 а. с. 95), в свою чергу, як згідно з відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії від 27.03.2013 р. (т. 2 а. с. 50), складеної відповідачем, поточні покази приладів обліку теплової енергії щодо кількості спожитої теплової енергії становлять 1755,96 Гкал.

Вартість зазначеної теплової енергії згідно з розрахунком позивача становить 3010,75 грн.

Правомірними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення 5-кратної вартості цієї теплової енергії, у зв'язку з тим, що позивач належним чином не обґрунтував свої доводи щодо заявленої позовної вимоги, до того ж матеріали справи не містять достатніх доказів безоблікового чи самовільного споживання теплової енергії, або інших порушень відповідача щодо теплової енергії, кількість якої визначена як різниця в показах приладу обліку, після припинення позивачем теплопостачання.

Згідно з п. 30 Правил, теплопостачальна організація відповідно до договору має право частково або повністю припиняти постачання теплової енергії споживачеві у разі:

несплати за спожиту теплову енергію протягом строку, визначеного в договорі, крім споживачів, відключення яких заборонено законодавством;

невиконання регламентних робіт з підготовки та випробування теплових мереж споживача (з оформленням відповідного акта і попередженням за три доби до припинення постачання);

самовільного підключення споживачів до системи теплопостачання;

введення в експлуатацію системи теплоспоживання без відповідного допуску;

експлуатації системи теплоспоживання з пошкодженими пломбами, що встановлені теплопостачальною організацією на вузлі обліку споживача;

обмеження вільного доступу представників теплопостачальної організації до системи теплоспоживання або до вузла обліку теплової енергії;

утримання в антисанітарному стані приміщень вузлів управління та технічних підвалів, де проходять теплові мережі теплопостачальних організацій, розміщення в них складів, організацій, магазинів, офісів, контор тощо; псування обладнання системи теплоспоживання в межах будівель;

пошкодження власних теплових мереж;

неготовності споживача до опалювального періоду - відсутності відповідного акта про готовність об'єкта до опалювального періоду або рішення (листа) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи теплоспоживання балансоутримувачами.

Як зазначено вище, за порушення відповідачем умов договору згідно з п. 1 додатку № 7 до договору та п. 30 Правил користування тепловою енергією, після письмового попередження відповідача (т. 1 а. с. 109) позивачем припинено теплопостачання на об'єкті відповідача за адресою м. Кременчук, вул. Київська, 5, що зафіксовано актом від 15.03.2013 р. (т. 1 а. с. 95).

21.01.2014 р. під час проведеної позивачем перевірки дотримання відповідачем Правил користування тепловою енергією встановлені порушення відповідачем зазначених Правил та договору, про що складено відповідний акт № 00000686 (т. 2 а. с. 43).

Згідно п. 20 Правил користування тепловою енергією, облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

В акті від 20.01.2014р., підписаному представниками обох сторін (т. 1 а. с. 96), зафіксовано відключення приладу обліку теплової енергії від електроенергії та періоди такого відключення.

Згідно з актом позивача № 23 від 21.01.2014 р. при перевірці наявності опалення приміщення ВКФ "Горизонт", що знаходиться за адресою: вул. Київська,5, виявлено, що опалювальні прилади на першому та другому поверсі прогріті повністю (т. 1 а. с. 27).

Відповідно до п. 4.2.4 договору встановлено, що відповідач (споживач) несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку. В цьому випадку відповідач сплачує позивачу 5-кратну вартість, включаючи тарифну, за кількість теплової енергії, спожитої такими системами на підставі складеного акту порушень та додаткового рахунку.

У зв'язку з вищенаведеним позивачем здійснений розрахунок вартості безобліково спожитої споживачем теплової енергії у сумі 25889,41 грн. та штраф у сумі 86298,04 грн. за період самовільного підключення на підставі п. 4.2.4 договору

Більше того, відповідачем ані до суду першої інстанції ані апеляційної не надані доказів використання ним альтернативного опалення у зазначений період.

Разом з тим, як вбачається з акту від 13.03.2014 р. № 124 Технічної перевірки тепловикористовуючих установок сторонами зафіксовано теплозабезпечення приміщення від новозмонтованих установок відповідача. А отже, з цього часу, як зазначає позивач, йому стало відомо про наявність альтернативного теплопостачання.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 28900,16 грн. основного боргу та 86298,04 грн. санкцій,

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.15 року у справі № 917/455/14 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.15 року у справі № 917/455/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 06.07.2015 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Барбашова С.В.