номер провадження справи 4/79/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 Справа № 908/2860/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерго", (69600, м.Запоріжжя, вул. Базова, 9-А)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" (69015, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1)

про стягнення 17500,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 6043,99 грн. інфляційного нарахування та 425, 47 грн. 3% річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача - Галіченко Б.В., довіреність б/н від 20.04.2015р.;

від відповідача - не з'явився;

27.04.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерго", м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління", м. Запоріжжя про стягнення 17500,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 6043,99 грн. інфляційного нарахування та 425, 47 грн. 3% річних.

Ухвалою від 27.04.2015р. порушено провадження у справі № 908/2860/15, справі присвоєно номер провадження 4/79/15, судове засідання призначено на 25.05.2015р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 25.05.2015р., на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/2860/15 на п'ятнадцять днів, до 13.07.2015 р., розгляд справи відкладався до 13.07.2015 р.

В судовому засіданні 13.07.2015 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач в жодне судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребуваний ухвалами суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем надано суду Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 22.05.2015р., згідно з яким, юридичною адресою Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" () є: 69015, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвала суду від 27.04.2015р. про порушення провадження у справі № 908/2860/15 та ухвала суду від 25.05.2015р. про продовження процесуального строку розгляду у справі №908/2860/15, які направлялися на адресу відповідача, на адресу господарського суду Запорізької області не поверталися.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/2860/15.

Крім того, суд виходить з тих обставин, що відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Процесуальний строк вирішення спору закінчується - 13.07.2015р. На думку суду сторони мали достатньо часу для надання суду наявних доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/2860/15.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що вся відповідальність за несвоєчасне повідомлення органів реєстрації про зміну місцезнаходження покладається на юридичну особу, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст.ст. 180, 181, 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 626, 640-644, 655, 689, 712 ЦК України і полягають в тому, що 10.07.2014р. ТОВ "Трейд Енерго", шляхом направлення факсограми, зокрема Рахунку-фактури № СФ-000057, зробив пропозицію (оферту) поставити Приватному акціонерному товариству "Запорізьке кар'єроуправління" товар, без замовлення на наступних умовах: - постачальник: ТОВ «ТРЕЙД ЕНЕРГО», , тел. , р/р 3367 в АКБ «УКРСОЦБАНК» у м. Києві, МФО 300023, ІПН 00, номер свідоцтва 200145654; Адреса: вул. Базова, буд. 9 А, Шевченківський р-н, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69600; - Одержувач, Платник: ПРАТ «ЗАПОРІЗЬКЕ КАР'ЄРОУПРАВЛІННЯ», тел. ; - Товар: 1. Олива моторна М14В2 в кількості 0,540 т. за ціною без ПДВ 15601,85 на суму без ПДВ 8425.00: 2. Олива індустріальна 1-40 в кількості 0,540 т. за ціною без ПДВ 15277.77 на суму без ПДВ 8250.00; 3. Олива енергетична ТП-22 в кількості 0,180 т. за ціною без ПДВ 17361,11 на суму без ПДВ 3125.00; 4. Мастило Літол-24 (барабан 20 дмЗ/0,017) в кількості 4 шт. за ціною без ПДВ 458,33 на суму без ПДВ 1833,32; 5. Мастило Солідол (барабан 20 дмЗ/0,017) в кількості 4 шт. за ціною без ПДВ 250,00 на суму 1000.00: Разом без ПДВ: 22 633.32: ПДВ: 4526,66; Всього з ПДВ на суму 27 159,98 грн. Рахунок дійсний до сплати до 17.07.14. Факт отримання Відповідачем Товару і документів, що його стосуються та підлягають переданню разом із ним, підтверджується видатковою накладною № РН-0000067 від 11.07.2014р., підписаною уповноваженим представником Відповідача в особі Безрук П.І. за довіреністю № 459 від 10.07.2014р. Строк оплати Товару встановлено до 11.07.2014р., проте відповідач за отриманий Товар розрахувався з порушенням зазначеного строку і оплатив лише 9 659,98 грн. Враховуючи викладене та норми чинного законодавства, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління", м. Запоріжжя 17500,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 6043,99 грн. інфляційного нарахування та 425, 47 грн. 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерго" (позивач у справі), за попередньою домовленістю сторін, направив на адресу Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" (відповідача у справі) на оплату товару Рахунок-фактуру № СФ-000057 від 10.07.2014р.

Як зазначає позивач, згідно видаткової накладної № РН-0000067 від 11.07.2014р. було поставлено товар (Олива моторна М14В2 в кількості 0,540 т., олива індустріальна 1-40 в кількості 0,540 т., олива енергетична ТП-22 в кількості 0,180 т., мастило Літол-24 (барабан 20 дмЗ/0,017) в кількості 4 шт., мастило Солідол (барабан 20 дмЗ/0,017) в кількості 4 шт.) на загальну суму 27 159,98 грн.

Як свідчать фактичні обставини справи, видаткова накладна № РН-0000067 від 11.07.2014р., за якою відповідачу поставлявся товар, не підписана. Однак в графі «Отримав(ла)» міститься відмітка водій Безрук П.І. за довіреністю № 459 від 10.07.2014р.

Строк оплати Товару встановлено до - 11.07.2014р.

Дослідивши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані сторонами письмові докази, суд вважає позивні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Правочином згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Зобов'язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 цього Кодексу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Таким чином, на підставі дій позивача, який передав продукцію по накладним, та дій відповідача, який цю продукцію прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов'язки: у позивача - право вимагати оплати за продукцію, а у відповідача - обов'язок сплатити вартість отриманої продукції.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

У підтвердження поставки відповідачу товару позивачем надана видаткова накладна № РН-0000067 від 11.07.2014р., за якою відповідачу нібито переданий товар.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду справи позивач не має належним чином оформленої видаткової накладної № РН-0000067 від 11.07.2014р., яка б підтверджувала факт передачі товару відповідачу.

Довіреності № 459 від 10.07.2014р., за якою товар від відповідача отримано Безрук П.І., в матеріалах справи не міститься, крім того, з пояснень представника позивача, зазначена довіреність на підприємстві не зберіглася.

Інших належним чином оформлених доказів, на підтвердження передачі товару, позивач на вимогу суду надати не зміг.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, надані позивачем в підтвердження поставки (передачі) товару, не містять необхідних для первинних документів реквізитів.

Отже, позивач не довів суду здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також факту передачі товару.

Посилання позивача на Акт звірки взаєморозрахунків від 30.09.2014 р. судом не приймається, оскільки він не є належним доказом, який би підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар в розмірі 17500,00 грн.

Зазначений Акт звірки взаємних розрахунків від 30.09.2014 р. не є беззаперечним доказом наявності заборгованості відповідача перед позивачем та не містить посилань на документи первинного бухгалтерського обліку, які стосуються саме зазначеної заборгованості. Крім того, посадового становища та прізвища посадової особи, яка підисала зазначений акт з боку відповідача не зазначено. Відповідно до п. 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, акти звіряння взаємної заборгованості розглядаються як підстава для визначення кредитового сальдо взаємозобов'язань і наступного проведення заліку. Таким чином, акт звірки є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Згідно з чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку.

Тобто, зазначений Акт звірки взаємних розрахунків від 30.09.2014 р. свідчить лише про те, що за результатами господарських правовідносин між позивачем та відповідачем заборгованість Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерго" станом на 30.09.2014 р. склала 17500,00 грн.

Щодо часткової оплати рахунку - фактури № СФ-000057 від 10.07.2014р., який виставлявся нібито за поставлений за накладною товар, то суд зауважує, що зазначені докази підтверджують лише здійснення оплати, але ніяким чином не свідчить про підтвердження факту прийняття спірного товару.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач не довів суду факту підписання між сторонами видаткової накладної №PH-0000067 від 11.07.2014, а, відповідно, і настання у відповідача обов'язку оплатити за поставлений товар.

Оцінивши представлені позивачем докази, суд прийшов до висновку, що із матеріалів справи не вбачається підтвердження факту вчинення господарської операції з поставки товару від 11.07.2014р. та не доведений факт передачі товару відповідачу.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог докази не дають суду можливість зробити висновок, що у відповідача виник обов'язок оплатити позивачу 17500,00 грн. заборгованості за поставлений товар. Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" 17500,00 грн. заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 6043,99 грн. інфляційного нарахування та 425, 47 грн. 3% річних, то оскільки позивач не довів факту наявності у Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" обов'язку сплатити заборгованість за поставлений товар, то, відповідно, відсутні правові підстави для нараховувань, передбачених ст. 625 ГПК України, на цю заборгованість.

Згідно з ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивач не довів суду обставин та нормативних підстав, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги.

У зв'язку з вищенаведеним позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати залишаються за позивачем та до відшкодування не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерго", м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління", м. Запоріжжя відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "14" липня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.