ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.15р. Справа № 904/4698/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпропетровськ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення 93 335,05 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Медяний О.Ю. - представник (дов. № 51 юр. від 25.05.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОГАЗ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладеним за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти № 2014/ТП-Б-4797/164703 від 28.02.2014 у розмірі 93 335,05 грн., з яких: 59 223,68 основний борг, 10 243,94 грн. пеня, 683,15 грн. 3 % річних та 23 184,28 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом, який був укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти № 2014/ТП-Б-4797/164703 від 28.02.2014, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений газ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2015.

22.06.2015 представник відповідача надіслав до господарського суду Дніпропетровської області клопотання, в якому просить суд зменшити розмір пені до 00,00 грн. на підставі ст.ст. 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України.

22.06.2015 представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з тим, що відповідач здійснює оплату комунальних послуг в межах бюджетних асигнувань на підставі кошторису.

23.06.2015 у судовому засіданні оголошено перерву на 07.07.2015.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом, за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти № 2014/ТП-Б-4797/164703 (а.с.11).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадку зміни ціни газу, внаслідок прийняття національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики рішень, сторони застосовуватимуть нову ціну з моменту, який буде визначено у відповідному рішенні національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Загальна вартість природного газу та послуг з його постачання становить 53 884,03 грн., в т.ч. ПДВ 8 980,67 грн.

Ціна 1 000 кубічних метрів природного газу без урахування збору у вигляді цільової надбавки до тарифу на природний газ, тарифів на постачання та транспортування природного газу, податку на додану вартість становить 2 448,0000 грн., крім того ПДВ - 20% - 489,6000 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ в розмірі 2 відсотки, що складає 48,9600 грн., крім того - 20% - 9,7920 грн., загалом - 58,7520 грн.; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі 135,00 грн., крім того - 20% - 27,00 грн., загалом - 162,00 грн.; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами в розмірі 152,00 грн., крім того - 20% - 30,40 грн., загалом - 182,40 грн.; тариф на постачання газу за регульованим тарифом в розмірі 22,50 грн., крім того - 20% - 4,50 грн., загалом - 27,00 грн.; податок на додану вартість за ставкою 20 % - в розмірі 489,6000 грн.

Згідно з пунктом 4.3 договору постачальник зобов'язується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

На виконання умов договору, позивач здійснив на адресу відповідача постачання газу у червні 2014 та листопаді-грудні 2014 на загальну суму 59 223,68 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу:

- № ДНГ 68493483 від 10.06.2014 на суму 1 841,58 грн.;

- № ДНГ 70094455 від 25.11.2014 на суму 22 201,64 грн.;

- № ДНГ 70332035 від 22.12.2014 на суму 35 180,46 грн. (а.с.32-34).

Пунктом 4.6 договору встановлено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатку 2 до договору.

Авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу за розрахунковий період до 25 -го числа місяця, що передує місяцю поставки газу.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 4.7 договору, оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Згідно з пунктом 5.3.3 договору, споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Відповідачем поставлений природний газ на суму 59 223,68 грн. не оплачено, що є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.6 договору, строк оплати поставленого газу є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 59 223,68 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано пеню за період з 06.07.2014 по 08.05.2015 у сумі 10 243,94 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.10), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 10 243,94 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, позивачем нараховано 3 % річних за період з 06.07.2014 по 08.05.2015 у сумі 683,15 грн. та інфляційні втрати за період з 06.07.2014 по 08.05.2015 у розмірі 23 184,28 грн.

Перевіривши розрахунки позивача (а.с.9), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних у сумі 683,15 грн. та інфляційних втрат у сумі 23 184,28 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені, оскільки доказів на підтвердження доводів, викладених в у клопотанні відповідач не надав.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Феодосіївська, 13; ідентифікаційний код 08004581) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5; ідентифікаційний код 20262860) - 59 223,68 грн. основний борг, 10 243,94 грн. пеню, 683,15 грн. 3 % річних, 23 184,28 грн. інфляційні втрати та 1 866,70 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 13.07.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова