ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа № 925/1058/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Франка, 10

про стягнення 28 136,97 грн. пені, 3% річних та інфляційних,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Сільвашко В.М. - директор - за посадою.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення заборгованості за поставлений газ згідно договору від 18.10.2013р. №13/3999-БО-36 в розмірі 28 136,97 грн., в тому числі 3 431,08 грн. - 3% річних, 9 837,90 інфляційних збитків, 14 867,99 грн. пені, та відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання відповідач подав до суду відзив від 08.07.2015р. №531 на позовну заяву, в якому позовні вимоги просить задовольнити частково, зменшити пеню до 1 486,80 грн., стягнувши її в розмірі 10% від заявленої до стягнення суми пені.

Позивач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні представник відповідача визнав, що з незалежних від Ватутінського КПТМ причин частково не був виконаний належним чином п. 6.1 Договору щодо своєчасних розрахунків за спожитий природний газ у жовтні-грудні 2013 року. Розрахунки були проведені в повному обсязі в січні-березні 2014 року. Станом на 01.04.2014р. заборгованості не було. Ватутінське КПТМ, як і будь-яке інше підприємство в сучасних умовах господарювання перебуває у скрутному фінансовому становищі, що утворилось здебільшого не за його вини. Просить суд зменшити пеню, стягнувши її у розмірі до 10 % від заявленої суми, враховуючи відсутність вини відповідача у несвоєчасному розрахунку за спожитий газ, ступінь виконання зобов'язання та соціальну значимість збереження стабільності діяльності Ватутінського КПТМ, як комунального підприємства.

Нез'явлення представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлені такі взаємовідносини сторін.

18.10.2013р. між ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець - Позивач по справі), та Ватутінським комунальним підприємством теплових мереж (Покупець - Відповідач по справі), було укладено договір №13/3999-БО-36 купівлі-продажу природного газу (Далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати в 2013р. газ у власність Покупця для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами, а Покупець прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ в обсязі до 302,0 тис. куб.м. (а.с. 8).

Дія договору в частині постачання газу - до 31.12.2013р. (п.11.1 договору, а.с. 13).

За твердженням позивача - на момент звернення з позовом до суду - з відповідачем розрахунок проведено повністю, але несвоєчасно.

Несвоєчасне погашення заборгованості стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права та примусового стягнення інфляційних збитків та санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки енергоносіїв приєднаними мережами на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання на ринку послуг та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про державну реєстрацію.

За правовою природою договір купівлі-продажу природного газу від 18.10.2013р. №13/3999-БО-36 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 18.10.2013р. №13/3999-БО-36 (а.с. 8-13) не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує також презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Продавець зобов'язаний передати газ покупцеві щомісячними поставками протягом жовтня-грудня 2013р. Позивач поставив Відповідачу газ:

- жовтень 2013р. - 17480 м3 газу на суму 80207,62 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.10.2013р. (а.с. 14);

- листопад 2013р. - 65496 м3 газу на суму 300530,76 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 30.11.2013р. (а.с. 15);

- грудень 2013р. - 126533 м3 газу на суму 580601,22 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.12.2013р. (а.с. 16),

на загальну суму 961 339,60 грн., з урахуванням вартості транспортування газу, що підтверджується документально та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та специфікації отриманого газу не заявлено. На момент звернення з позовом відповідач розрахувався повністю за отриманий газ. Позивач підтвердив несвоєчасний розрахунок за спірним договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 6.1 договору про постачання природного газу - повна оплата партії газу - до 14 числа наступного за місяцем постачання газу.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки газу, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов'язання в частині належної та своєчасної оплати за вже отриманий та використаний газ належним чином не виконав.

Суд враховує відсутність основного боргу відповідача після звернення позивача до суду. Позивач не подавав заяв про зменшення вимог з урахуванням положень ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право позивача на стягнення обтяжень по грошовому зобов'язанню у виді інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 3431,08 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період листопад 2013р. - березень 2014р. в межах строку прострочення, та 9837,90 грн. інфляційних збитків, які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач нараховує 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки окремо по періодах постачання газу та прострочення оплати - помісячно, з урахуванням обов'язку відповідача на повну оплату газу до 14 числа наступного за місяцем споживання газу (а.с. 20-22).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно, з урахуванням строку оплати партій спожитого газу, часткових оплат відповідачем. 3431,08 грн. - 3% річних з простроченої суми та 9837,90 грн. інфляційних збитків належить стягнути з відповідача на користь позивача за невчасно виконаним грошовим зобов'язанням.

У відповідності до п. 7.2 договору 18.10.2013р. №13/3999-БО-36 та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 14867,99 грн. пені за неналежне виконання зобов'язання - з мотивів прострочення боргу, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, збільшеного строку позовної давності за згодою сторін до 5 років, та відповідних періодів прострочення.

Представник відповідача вимоги заперечив частково. Письмово просить суд зменшити на 90% суму пені. Представник відповідача просить зменшити пеню з мотивів того, що підприємство не вправі самостійно встановлювати та регулювати тарифи на власні послуги, а діючі тарифи на теплову енергію не відповідають її фактичній собівартості, левову частку якої становлять саме ціни на енергоносії. Відповідач, як комунальне підприємство теплових мереж, на 100% залежить від постачання газу для вироблення теплової енергії і при цьому не має змоги впливати на узгодження договірних умов щодо відпускної ціни газу, порядок розрахунків, встановлення санкцій кінцевому споживачу за невиконання договору, оскільки позивач є монополістом у сфері надання послуг газопостачання у м. Ватутіному і укласти договір на постачання газу у іншого постачальника підприємство позбавлено можливості. Підприємство не отримує субвенцій з 2010 року на відшкодування різниці в тарифах. Згідно статутної діяльності відповідач не має інших джерел надходження грошових коштів, ніж кошти споживачів послуг централізованого опалення. Основним та найбільшим споживачем тепла в м. Ватутіне є населення - 60%. Відсутність робочих місць, затримки виплат заробітної плати породжують низьку платоспроможність населення. Вказує на відсутність збитків чи погіршення становища позивача та відсутність підстав для застосування пені.

Положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України унормовано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд враховує обґрунтування позивача та заперечення відповідача, а також обов'язок суду перевірити обставини справи, доводи сторін належними доказами (вимоги Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення»).

Суд враховує постачання газу відповідачу в жовтня-грудні 2013р. на умовах помісячної оплати отриманого газу. Спору в частині об'ємів постачання, вартості газу та заборгованості за газ немає.

Суд критично оцінює заперечення відповідача стосовно зменшення пені на 90%.

Одночасно Суд частково погоджується з такими доводами відповідача, оскільки суд при прийнятті рішення зобов'язаний перевірити відповідність договору чинному законодавству та волевиявлення сторін, направлене на настання певних юридичних наслідків, а також наявність вини боржника при порушенні прав кредитора.

Суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення санкцій до 50%, з урахуванням прав суду, передбачених ст. 83 ГПК України, оскільки наявне грошове зобов'язання між двома суб'єктами господарювання на ринку газу в Україні.

Стягненню підлягає 7434,00 грн. пені, 3 431,08 грн. - 3% річних з простроченої суми та 9 837,90 грн. інфляційних збитків при несвоєчасному розрахунку за отриманий та спожитий газ.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 1827 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Франка, 10, ідентифікаційний код 14199608, номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, , номер рахунку в банку невідомий

7434,00 грн. пені, 3 431,08 грн. - 3% річних з простроченої суми та 9 837,90 грн. інфляційних збитків та 1827 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 10.07.2015р.

Суддя Г.М. Скиба