номер провадження справи 4/45/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочку або розстрочку виконання рішення,

зміна способу та порядку виконання рішення

01.07.2015 Справа № 908/1498/14

Розглянута заява Комунального підприємства "Водоканал" , в порядку ст. 121 ГПК України, про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14

у справі № 908/1498/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; поштова адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73)

до відповідача Комунального підприємства "Водоканал", (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, буд. 61)

про стягнення 107822,05 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача (заявник): Дунаєнко О.О., довіреність № 5 від 05.01.2015 р.

12.06.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області від Комунального підприємства "Водоканал" (відповідача у справі) надійшла заява (вих. № 6519 від 10.06.2015 р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 строком на 36 місяців рівними частинами.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 р. заява Комунального підприємства "Водоканал" прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 01.07.2015 р. у сторін витребувані документи та матеріали, необхідні для вирішення заяви.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в заяві про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 строком на 36 місяців рівними частинами. Мотивуючи заяву, заявник зазначив, що основну масу дебіторської заборгованості складають споживачі, з яких немає можливості стягнути заборгованість за невчасну оплату (населення, бюджетні організації) а також обмежити їх у наданні послуг з водопостачання та водовідведення. У зв'язку з викладеним, підприємство не отримує своєчасно кошти за надані послуги з водопостачання та водовідведення у великих обсягах, в результаті чого виникає дефіцит оборотних коштів, що призводить до складнощів з розрахунками з кредиторами Так, дебіторська заборгованість перед КП «Водоканал» станом на 01.05.2015 р. складає 177 616,7 тис. грн. Так, станом на 01.05.2015 р. 26 788,2 тис. грн. боргу на користь КП "Водоканал" не сплачені Концерном «Міські теплові мережі», заборгованість по пільгах і субсидіях бюджету складає 1 070,5 тис. грн., заборгованість бюджетних установ перед КП "Водоканал" складає - 2 007,8 тис. грн., борг населення складає майже 113 037,0 тис. грн. Відповідно, збільшується і кредиторська заборгованість підприємства, загальна кредиторська заборгованість КП «Водоканал» станом на 01.05.2015 р. становить 88 528,6 тис. грн. Окрім того, дефіцит у КП «Водоканал» обігових коштів, може негативно вплинути на взаєморозрахунки підприємства з операцій щодо закупівлі відповідних енергоносіїв, внаслідок чого може скластися ситуація, коли КП «Водоканал» фізично не зможе здійснювати діяльність по наданню населенню міста та області, підприємствам та установам міста послуг з водопостачання та прийманню стоків в каналізацію, внаслідок чого в нашому місті та області може статися екологічна катастрофа. Крім того, КП «Водоканал» брало участь в «Програмі реконструкції і розвитку системи водопостачання і очищення води в м. Запоріжжі» (далі Програма) для реалізації якої, відповідач і Європейський банк реконструкції і розвитку у 1999 р. уклали Кредитну угоду в рамках Програми, відповідно до якої Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 28 млн. доларів США. 19.10.1999р. був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Гарантійної угоди (Програма інвестицій і розвитку системи водопостачання і очищення води у м. Запоріжжя) між Україною і Європейським банком реконструкції і розвитку» №1162-ХГУ, яким була ратифікована Гарантійна угода. Відповідно до Р. 2.01 Гарантія ст. II Гарантія; Обов'язки Гаранта Гарантійної угоди від 21.05.1999р. між Україною (далі Гарант) і ЄБРР (далі Банк) Гарант прийняв на себе зобов'язання по належній і пунктуальній виплаті всіх і яких-небудь коштів, пов'язаних з Кредитною угодою в певний термін або, достроково. На забезпечення виконання зобов'язань по своєчасному поверненню міжнародного кредиту між "Містом Запоріжжя" та КП "Водоканал" була укладена угода про відшкодування коштів від 17.05.1999 р. Таким чином, вище наведені об'єктивні обставини фактично позбавляють КП «Водоканал» можливості сплатити відразу позивачу всю суму заборгованості, тому що це значно погіршить і без того складне фінансово-господарське становище відповідача

Представник позивача (стягувач) в судове засідання 01.07.2015 р. не з'явився. Надав суду письмові заперечення (вх.№ 09-06/28569 від 30.06.2015 р.), в яких зазначив, що заява Комунального підприємства "Водоканал" про розстрочення виконання рішення не містить доказів та посилань на виняткові обставини що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду. Також зазначає, що з моменту прийняття рішення суду у справі № 908/1498/14 (28.05.2014 року) та до теперішнього часу, Комунальне підприємство "Водоканал" не здійснило жодної проплати для погашення заборгованості на виконання рішення господарського суду. Вважає, що комунальне підприємство "Водоканал звернулося з заявою про розстрочку виконання рішення виключно після того як отримало відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного рішення суду, що в свою чергу може свідчити про не про бажання добровільного виконання рішення, з лише про зловживання правом, з боку боржника та здійснення дій, що ускладнять або унеможливлять подальше виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи № 908/1498/14 та заяву Комунального підприємства "Водоканал" про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 строком на 36 місяців рівними частинами, представлені докази та вислухавши пояснення представника заявника, суд не визнає доводи відповідача обґрунтованими, що ускладнюють виконання рішення у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 було задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ до Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя та стягнуто з Комунального підприємства "Водоканал" 107822,05 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 2156,44 грн. витрати по судовому збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. у справі № 908/1498/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. та рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. у справі № 908/1498/14 залишено без змін.

Суд наголошує, що обов'язковість судових рішень до виконання закріплена Конституцією України та іншими законодавчими актами України.

Так, статтею 124 Конституції встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами ст. 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

На виконання рішення господарського суду було видано відповідний наказ від 27.03.2015 р.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Стосовно доводів відповідача про складне фінансове становище, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Фінансовий стан підприємства - це сукупність показників, які відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні і потенційні фінансові можливості підприємства. Незадовільний фінансовий стан характеризується незадовільною платіжною готовністю, простроченою заборгованістю перед бюджетом, постачальником і банком, недостатньо стійкою потенційною фінансовою базою в зв'язку з несприятливими тенденціями в виробництві тощо.

Відповідачем (заявником) не надано суду відповідних доказів дійсно важкого фінансового стану підприємства, тобто суду не надано доказів, що можуть засвідчити неможливість виконання боржником ухваленого судового рішення, а також не надано доказів винятковості такого випадку, що може бути підставою для розстрочення судом його виконання.

За загальним правилом цивільного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів.

Крім того, що виходячи з змісту приписів вище згаданої постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. лише збитковість підприємства не є тою виключною обставиною у спірних правовідносинах, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Приймаючи до уваги, той факт, що зобов'язання КП "Водоканал" з оплати матеріальної шкоди прострочено вже більше року, розстрочення судового рішення ще на 36 місяців призведе до невиправданого затягування виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Заяву про розстрочку виконання рішення суду слід залишити без задоволення, так як данні обставини не є конкретними та не впливають на можливість виконання судового рішення.

За таких обставин, суд не знаходить об'єктивних підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення, так як сторони мають рівні права перед законом на захист своїх порушених інтересів, відповідач своїми діями спричиняє збитки підприємству позивача.

Застосовуючи норми ГПК України, суд зобов'язаний враховувати інтереси обох сторін по справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що судом не встановлені конкретні об'єктивні обставини, які ускладнюють виконання рішення чи роблять його виконання неможливим, а також враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, вважає що заяву КП "Водоканал" (відповідача у справі) про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 на 36 місяців, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст., ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства "Водоканал" про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2014 р. по справі № 908/1498/14 строком на 36 місяців рівними частинами залишити без задоволення.

Суддя Н.А. Колодій