РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015Справа № 910/12971/15

За позовом Приватного підприємства «Дід»

до Київської міської клінічної лікарні № 17

про стягнення 42 954, 84 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Яценко С.С. за довіреністю б/н від 20.04.2015 р.;

від відповідача: Сорокопуд О.П. за довіреністю б/н від 10.06.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Дід» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної лікарні № 17 (далі - відповідач) про стягнення 42 954, 84 грн., в тому числі 24 497, 69 грн. основного боргу, 17 442, 35 грн. інфляційних втрат, 1 014, 80 грн. 3 % річних. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1 827, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між сторонами Договору, позивач виконав роботи з капітального ремонту відділення тороканальної хірургії для дітей - палата № 2 (санвузол), за які відповідач не розрахувався, у зв'язку з чим у нього виник борг перед позивачем в сумі 24 497, 69 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість перед позивачем не сплатив, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/12971/15, розгляд справи призначено на 09.06.2015 р. При цьому, в порядку підготовки справи до розгляду позивача було зобов'язано надати суду, зокрема, письмову вимогу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України про оплату вартості виконаних робіт з капітального ремонту відділення торокальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14-палата № 2 (санвузол) на суму 24 497,69 грн., доказами її направлення відповідачу та отримання останнім; акт виконаних робіт форми КБ-2в, який підтверджує факт виконаних робіт з капітального ремонту відділення торакальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14-палата № 2 (санвузол) на суму 24 497,69 грн.; всю податкову та бухгалтерську звітність, складену на виконання зобов'язань з капітального ремонту відділення торакальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14-палата № 2 (санвузол).

08.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі та письмові пояснення, в яких він зазначає, що письмова вимога в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України про оплату вартості виконаних робіт з капітального ремонту відділення торакальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14-палата № 2 (санвузол) на суму 24 497,69 грн. не формувалась і не направлялась відповідачу з огляду на усталену ділової практикою. Як стверджує позивач, відповідно до п. 2.1. Контракту, підставою для оплати послуг є саме акт приймання-передачі, який відповідно до штампу на супровідному листі, відповідач отримав його 31.01.2013 р. Також, позивач відзначив, що акт виконаних робіт форми КБ-2в надає без підпису відповідача на підставі ч. 4 ст. 882 ЦК України. Щодо податкової та бухгалтерської звітності, позивач вказує на те, що він надати її не може, оскільки жодні розрахунки між сторонами не проводились.

Від відповідача 08.06.2015 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. розгляд справи, у зв'язку з неякою представника відповідача, було відкладено на 08.07.2015 р. При цьому, повторно зобов'язано позивача надати документи, необхідні для розгляду спору по суті.

11.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про фіксацію судового процесу технічними засобами звукозапису.

25.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи у справі та відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, вказуючи на те, що він листом за № 337/1 від 27.06.2013 р. просив позивача вважати договори з додатками, які передавались йому на підпис, вважати проектами, а акти виконаних робіт будуть підписані лише після фактичного виконання робіт позивачем. Як стверджує відповідач, роботи фактично виконані не були, при цьому з червня 2013 року по березень 2015 року позивач жодного разу не звертався з приводу підписання чи з'ясування відмови від підписання актів прийняття виконаних робіт КБ2в. Також, відповідач відзначає, що сторонами не було погоджено істотні умови Контракту, зокрема: дату укладення договору підряду, строки початку та закінчення робіт, термін оплати робіт, у зв'язку з чим відповідач вважає його неукладеним.

03.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі та письмові пояснення, в яких він відзначає відносно документів податкової звітності, що податкову накладну неможливо заповнити без наявності договору з номером та датами, а тому стверджує, що внаслідок дій відповідача видача податкової накладної стала неможливою, через що позивач і звернувся до суду. Крім того, позивач вказує на те, що станом на дату підписання відповідачем довідки про вартість виконаних робіт, спірні роботи були вже виконані. Також, позивач вказує на те, що спірний Контракт не містить положень про те, що він є протоколом про наміри тощо.

У судовому засіданні 08.07.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, між ним, як підрядником, та відповідачем, як замовником було укладено Контракт, згідно з умовами п. 1.1. якого замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати капітальний ремонт відділення торокальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14 - палата № 2 (санвузол).

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи копію підписаного обома сторонами Контракту без номеру та дати.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що оплата послуг проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок підрядника на підставі актів передачі-приймання.

При цьому, вбачається, що у даному пункті сторонами не визначено строку, протягом якого має бути здійснено таку оплату, оскільки графа для заповнення вручну даних про кількість днів такого строку залишена пустою.

Пунктом 2.2. Контракту визначено, що його загальна сума визначається у розмірі 24497,69 грн.

Відповідно до п. 3.1. Контракту було передбачено, що він вступає в силу здати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2013 р.

За твердженням позивача, на виконання умов Контракту він виконав роботи на користь відповідача вартістю 24 497, 69 грн.

При цьому, згідно з поясненнями позивача, листом за № 22 від 21.06.2013 р. він передав відповідачу спірний Контракт, дефектний акт, довідку про вартість виконаних робіт форми КБ3, акт приймання виконаних ремонтних робіт форми КБ2в, зведений кошторисний розрахунок, договірну ціну, пояснювальну записку, локальний кошторис № 2-1-1, розрахунок загальновиробничих витрат, відомість ресурсів до локального кошторису.

Відповідно до відмітки на вказаному листі № 22 від 21.06.2013 р. відповідач отримав зазначені документи 25.06.2013 р.

До матеріалів справи додані копії підписаних сторонами:

- зведеного кошторисного розрахунку вартості капітального ремонту відділення торокальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14 - палата № 2 (санвузол), без дати на суму 24 497, 69 грн.;

- Договірної ціни капітального ремонту відділення торокальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14 - палата № 2 (санвузол), без дати на суму 24 497, 69 грн.;

- Довідки про вартість виконаних робіт за 2013 рік без дати на суму 24 497, 69 грн.;

- Дефектного акту капітального ремонту відділення торокальної хірургії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14 - палата № 2 (санвузол), без дати.

Крім того, долучено копії підписаних лише позивачем:

- Локального кошторису № 2-1-1 без дати;

- Акту приймання виконаних ремонтних робіт за 2013 рік від 21.06.2013 р. на суму 24 497, 69 грн. з приміткою від 21.06.2013 р. про те, що відповідач відмовився підписувати акт, не повідомляючи причин.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не підписав акт виконаних робіт та відмовляється від його оплати, позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Під час провадження у справі відповідач проти заявлених вимог заперечив, вказуючи на те, що в дійсності спірний Контракт є лише проектом, про що свідчить в тому числі лист відповідача № 337/1 від 27.06.2013 р., яким він повідомляв позивача про те, що повертає підписаний зі свого боку договір, але звертає увагу, що він буде коригуватись у разі надання фінансування, з огляду на що просив вважати такий договір проектом.

Також, у вказаному листі відповідач зазначав, що довідку про вартість виконаних робіт він використає для обґрунтування розрахунків для надання фінансування, а акти виконаних робіт будуть розглянуті та підписані після фактичного виконання робіт.

Згідно з поясненнями відповідача, вказаний Контракт так і залишився проектом, а спірні роботи виконані не були.

Намагаючись перевірити обставини існування між сторонами правовідносин щодо замовлення відповідачем та виконання позивачем робіт з ремонту відділення торокальної хуріргії для дітей Київської міської клінічної лікарні № 17 по провулку Лабораторному, 14 - палата № 2 (санвузол), суд витребував у позивача: письмову вимогу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України про оплату вартості виконаних робіт з капітального ремонту, докази її направлення відповідачу та отримання останнім; акт виконаних робіт форми КБ-2в, який підтверджує факт виконаних робіт з капітального ремонту; всю податкову та бухгалтерську звітність, складену на виконання зобов'язань з капітального ремонту.

Вказаних документів на вимогу суду позивачем надано не було, а єдиними доказами, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, визначено ним підписану відповідачем довідку про вартість виконаних робіт та підписаний позивачем в односторонньому порядку акт виконаних робіт форми КБ2в.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічно регулює ці відносини ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Юридична заінтересованість позивача в судовому процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних відносин, так і ту обставину, що саме на даного відповідача має бути покладена відповідальність за порушення матеріального права.

Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач обґрунтовує виникнення обов'язку відповідача оплатити вартість виконаних ним робіт, умовами підписаного сторонами без дати та номеру Контракту.

Однак, суд зауважує, що в даному випадку, враховуючи положення пункту п. 3.1. Контракту, згідно з яким він вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2013 р., у суду відсутня можливість не лише встановити дату його укладення, але й факт вступу в силу, оскільки сторони пов'язали його саме з датою підписання Контракту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що умовами такого Контракту залишилось не врегульованим питання строку, протягом якого замовник мав оплатити виконані підрядником роботи.

При цьому, відповідно до пояснень позивача, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України він жодних вимог до відповідача не направляв.

У свою чергу, оскільки відповідач не лише вказує на те, що зазначений Контракт залишився фактично лише проектом, але й заперечує проти обставин виконання позивачем будь-яких робіт, визначених спірним актом форми КБ2в, суд намагався встановити наявність доказів реальності зазначеної господарської операції.

Проте, позивачем не було надано суду, ані бухгалтерської та податкової звітності, яка мала супроводжувати облік господарської операції, ані будь-яких доказів її здійснення.

Зокрема, позивач не представив суду доказів наявності в нього спеціалістів, які могли виконувати роботи на об'єкті, які відображені в наданому до матеріалів справи акті виконаних робіт; доказів виплати заробітної плати таким працівникам у спірний період; доказів придбання будівельних матеріалів та обладнання, яке було використано під час виконання робіт на об'єкті; доказів наявності необхідного будівельного обладнання; пояснень працівників, які були залучені до виконання будівельних робіт; фото-, відеофіксації спірного об'єкту до та після виконання робіт тощо.

Доводи позивача про те, що він не міг скласти податкову накладну, оскільки спірний Контракт з вини відповідача не має дати та номеру, суд визнає безпідставними, так як відповідно до п. 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 р. № 1379, який був чинним у 2013 році, у графі «Вид цивільно-правового договору» податкової накладної, в тому числі у разі постачання товарів/послуг за усною домовленістю сторін, мав зазначатись вид цивільно-правового договору згідно з видом договірних зобов'язань, визначених Цивільним кодексом України.

При цьому, згідно з роз'ясненнями, наведеними в Єдиній базі податкових знань, у графі «від» - мала проставлятись дата виконання усної домовленості відповідно до вимог п. 3 Порядку № 1379 цифрами у такій послідовності: день місяця (дві цифри), місяць (дві цифри), рік (чотири цифри) без крапок, ком та інших розділових знаків; 4 графі «№» - мав вказуватись прочерк.

Крім того, варто відзначити, що поряд з податковим обліком позивач у разі виконання робіт (за Контрактом або за усною домовленістю сторін) мав формувати у бухгалтерському обліку інформацію про доходи і витрати, пов'язані з виконанням ремонтних робіт.

Відсутність будь-якої задокументованої у встановленому порядку інформації про виконання позивачем спірних робіт оцінюється судом в даному випадку, як не підтвердження реальності господарської операції, відображеної у спірному акті форми КБ-2в.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на приписи ч. 4 ст. 882 ЦК України, якими визначено, що у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Так, по-перше, суд звертає увагу на те, що спірний акт, як зазначалось вище, було передано відповідачу 25.06.2013 р., проте відмітка на ньому про те, що відповідач відмовився від його підписання була вчинена 21.06.2013 р., тобто до дати передачі акту.

Доказів того, що позивач вручив відповідачу спірний акт 21.06.2013 р., а також, що сторонами проводилась прийомка виконаних позивачем робіт, суду не надано.

По-друге, для застосування приписів ст. 882 ЦК України між сторонами мають скластись відносини будівельного підряду, проте як в даному випадку ні доказів набрання юридичної сили спірним Контрактом, ні доказів укладення відповідного договору в спрощеному порядку, суду не представлено.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, судом встановлено, що заявлені позовні вимоги є недоведеними належними та допустимими доказами, вони не підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, покладаються позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2015 р.

Суддя В.С. Ломака