ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.15р. Справа № 904/3467/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРЧЕНСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД", м. Київ

до відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь

про стягнення 191 880,61 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Білодід Д.О. - представник (дов. б/№ від 15.04.2015)

від відповідача-1: Шляєв І. В. - представник (дов. № 71 від 01.01.2015)

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕРЧЕНСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця" та відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", яким просить суд стягнути з відповідача-1 або з відповідача-2 суму збитків від недостачі у розмірі 191 880,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно залізничної накладної № 52102209 у вагоні № 56739477 на адресу позивача була поставлена продукція - накладки двоголові 1Р65 у кількості 65 659 кг. Вантажовіправником за вказаною поставкою було Публічне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Позивач зазначає, що одночасно приймання проводилось відповідно до Інструкції П-6 комісією вантажоодержувача за участю представників громадськості. 27.08.2014 при прийнятті вантажу одержувачем була виявлена недостача, а саме: недостача підкладок колійних1Р65 у вагоні № 56739477 - 10 840 кг, про що складений акт експертизи № ВК-60Э від 28.08.2014, акт приймання за кількістю № 3 від 28.08.2014 та комерційний акт АА № 018070/1.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути суму збитків від недостачі у розмірі 191 880,61 грн. із належного відповідача - вантажовідправника або залізниці.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.05.2015. Позивача було зобов'язано уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів з наведенням відповідного правового обґрунтування.

19.05.2015 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з належного відповідача суму збитків від недостачі у розмірі 191 880,61 грн.

Суд прийняв заяву позивача до розгляду.

19.05.2015 представник відповідача-1 подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову стосовно відповідача-1, оскільки відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, а залізниця лише має право перевіряти правильність цих відомостей. Як зазначено у комерційному акті АА № 018070/1 від 27.08.2014, вантаж прибув на станцію призначення в технічно справному вагоні, без слідів розкрадання з непорушеною захисною сіткою

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 19.05.2015 на 15.06.2015.

03.06.2015 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути суму збитків у розмірі 191 880,61 грн. з відповідача-1, якщо втрата товару відбулась під час залізничного перевезення до станції призначення та з відповідача-2, якщо нестача товару відбулась через недовантаження продукції в вагон.

Суд прийняв заяву позивача до розгляду.

15.06.2015 представник відповідача-2 подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно відповідача-2, оскільки позивачем не доведено факт, що недостача вантажу сталася з вини відповідача-2.

Відповідач-2 зазначає, що навантаження та розміщення продукції у спірний вагон було здійснено відповідно до вимог Положення 14 до СМГС глави 3, пункту 1.1, про що свідчить відмітка в залізничній накладній, а також вжив всіх заходів, які виключають втрату вантажу на шляху прямування. Крім того, акт експертизи не може бути належним доказом у справі, оскільки право передачі вантажу на експертизу належить залізниці - відповідачу-1, а позивачем не надано доказів повідомлення залізниці про проведення експертизи вантажу, тобто експертиза проведена з порушенням п. 53 Статуту залізниць України та пункту 30 Правил видачі вантажів.

15.06.2015 представник відповідача-2 подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження, відкритого на підставі заяви відповідача-2.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин на які він посилається. так, зокрема, відсутні докази порушення кримінальної справи.

15.06.2015 представник позивача надіслав до господарського суду заяву про продовження строку розгляду на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 07.07.2015 та відкладено розгляд справи на 30.06.2015.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

01.07.2015 після оголошення вступної та резолютивної частини рішення, відповідач-2 надіслав клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини позивача та відповідача-1 договором не врегульовані.

Правовідносини між позивачем та відповідачем-2 ґрунтуються на договорі поставки № ЗАК/16 від 01.05.2014 (а.с.21).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити металопродукцію на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору, виробник товару, кількість, асортимент товару вказується сторонами в специфікаціях до цього договору. Специфікації на товар, оформлені належним чином, підписані представниками та скріплені печатками сторін, становлять невід'ємну частину цього договору.

Позивачем та відповідачем-2 була підписана специфікація № 12, відповідно до якої відповідач-1 повинен у строк до 31.08.2014 поставити накладки двоголові 1Р65 у кількості 65 000 тн.

Згідно з пунктом 7.9 договору, сторона, яка порушила зобов'язання, повинна відшкодувати другій стороні причинені цим збитки у повному обсязі.

За залізничною накладною № 52102209 зі станції відправлення Сартана Донецької залізниці здійснено відправлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" (станція призначення Керченський завод Придніпровської залізниці) накладок та підкладок колійних (накладка двохголова 1Р65) навалом, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (а.с.30).

Маса вантажу, визначена відправником, складає 65 790 кг (розділ 24 залізничної накладної).

Перевезення вантажу здійснювалось у вагоні № 56739477 (розділ 19 залізничної накладної).

Вантаж прибув на станцію Керченський завод Придніпровської залізниці, що підтверджується відміткою залізниці.

27.08.2014 при прийнятті вантажу одержувачем була виявлена недостача, що підтверджується комерційним актом АА № 018070/1 від 27.08.2014 (а.с.36).

В вищезазначеному акті зазначено: зверху по всій площі вагона вантаж укритий захисної металевої сіткою, прилеглої щільно до вантажу, сітка не має пошкоджень. Сітка закріплена по всьому периметру вагона обпаленої дротом в дві нитки діаметром 6 мм. Всього є сім ідентичних справних дротяних скруток поперек вагона. Ознак втрати немає. Вагон був переважений при повній зупинці з відчепленням від локомотива. Вагова недостача склала 10 800 кг.

У ході приймання за участю експерта було виявлено: недостача підкладок колійних 1Р65 у вагоні № 56739477 - 10 840 кг, про що складений акт експертизи № ВК-60Э від 28.08.2014 та акт приймання за кількістю № 3 від 28.08.2014 (а.с.40).

В акті експертизи № ВК-60Э зазначено, що до експертизи пред'явлені накладки двохголові колійні 1Р-65. Завдання експертизи: визначити масу нетто накладок 1Р-65 шляхом переважування залізничного напіввагону.

Відповідно до акту експертизи № ВК-60Э за результатами фактичного переважування залізничного напіввагону № 56739477 та захисного покриття вантажу - сітки - рабиці із зв'язуючим дротом встановлено: маса нетто накладок двохголових колійних 1Р-65 склала 54 819 кг. Встановлено розходження маси вантажу з даними залізничної накладної вантажовідправника у сторону зменшення на 10 840 кг.

28.08.2014 комісією у складі Прокопенко Г.А. (директора з безпеки), Абдурахмонова С.Н. (за. начальника УМТС і Л), Івахненко В.Є. (начальника ЖДЦ), Петренка С.В. (комірника складу) за участю представника громадськості Риженкової І.В. - провідного економіста ПЕБ, складений акт № 3 приймання продукції (товарів) за кількістю згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю № П-6 (а.с.42).

Згідно з актом № 3 при перевірці встановлено, що фактична маса нетто накладок колійних 1Р-65 складає 54 819 кг, виявлено розходження маси нетто вантажу з даними залізничної накладної № 52102209 в сторону зменшення на 10 840 кг.

Позивачем було направлено на адресу відповідача-1 та відповідача-2 претензію про стягнення збитків від недостачі на суму 191 880,61 грн. (а.с.55).

Відповідач-1 надав відповідь (а.с.57), в якій зазначив, що дана претензія була відхилена, оскільки на станцію призначення вагон прибув у справному стані за навантаженням засобами вантажовідправника та ознак втрати вантажу немає, що підтверджується комерційним актом АА № 018070/1 від 27.08.2014.

Відповідач-2 відповідь на претензію не надав.

Причиною виникнення спору є відмова відповідачів-1,2 сплатити на користь позивача вартість нестачі вантажу.

Позивач ґрунтує свої позовні вимоги до відповідача-1 на підставі п.п. 22, 24, 110, 113 Статуту залізниць України, до відповідача-2 на підставі ст. 224 Господарського кодексу України.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 пункту 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно з частиною 2 пункту 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Ці пункти регулюють відносини залізниці і відправника вантажу натомість позивач є вантажоодержувачем. Тобто до його відносин із залізницею ці пункти не застосовуються.

Пунктом 105 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 пункту 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Відповідно до пункту 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до пункту 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Оскільки, відповідно до комерційного акту АА № 018070/1 від 27.08.2014 вбачається, що вагон у технічному стані справний та ознак втрати немає, суд не вбачає підстав для задоволення позову стосовно відповідача-1.

Відповідно до пункту 30 Правил видачі вантажів, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів бюро товарних експертиз, інспекції якості, ветеринарно-санітарного нагляду або відповідних спеціалістів організацій і підприємств, які не належать до системи Міністерства транспорту. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача. Одержувач має право взяти участь у експертизі вантажу. Експертиза швидкопсувних вантажів повинна бути проведена не пізніше доби з моменту відкриття вагону. Результати експертизи оформлюються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті.

Згідно з пунктом 53 Статуту залізниць України, якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов'язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу. У разі потреби в здійсненні експертизи вантажу залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів.

Експертизу, здійснену Керченським підприємством Торгово-промислової палати Криму 28.08.2014, за результатами якої складений акт експертизи № ВК-60Э, проведено з порушенням статті 53 Статуту залізниць України та пункту 30 Правил видачі вантажів, тому вказаний акт експертизи № ВК-60Э від 28.08.2014 не може бути належним доказом на підтвердження факту втрати вантажу у напіввагоні № 56739477.

Також, суд не знаходить підстав для задоволення позову стосовно відповідача-2 з наступних підстав.

Як вже зазначалось, відносини між позивачем та відповідачем-2 врегульовані договором поставки № ЗАК/16 від 01.05.2014. Позивач вимагає стягнути збитки на підставі ст. 224 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, у разі недопоставки товару (а саме поставки товару у меншій кількості, ніж передбачено договором) настають правові наслідки, передбачені ст. 670 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 779 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В даному випадку вартість недоотриманого позивачем товару не є збитками у розумінні ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, а є вартістю недопоставленого товару.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, в тому числі потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Відсутність хоча б одного із вищезазначених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Пред'явлення вимоги про стягнення збитків, заподіяних внаслідок втрати вантажу покладає на кредитора обов'язок довести, що ці збитки були понесені.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено те, що ним понесено збитки, заподіяні внаслідок втрати вантажу.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 06.07.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова