ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Справа № 16/41/5022-772/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПопікової О.В. (доповідач у справі)
суддів:Гольцової Л.А., Кролевець О.А.,
за участю представників:
від стягувача:Спєров Д.К. дов. від 29.12.2014
від боржника:Багранюк В.С. дов. від 10.07.2015
від третьої особи: від ДВС:не з'явились Голубець Н.М. дов. від 27.04.2015
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу на ухвалу та постанову Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2014 Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2015
у справі№ 16/41/5022-772/2011 Господарського суду Тернопільської області
у справі за скаргою до на № 16/41/5022-772/2011 Господарського суду Тернопільської області Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державної виконавчої служби України дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при відкритті виконавчого провадження ВП №44912066
за первісним позовомВідкритого акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод"
до1.Кооперативу "СОЮЗ" 2.Публічного акціонерного товариства "Універсал банк"
про за зустрічним позовом до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору проприпинення господарських правовідносин, які виникають із договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № 3757 від 17.08.2007 Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" Кооператив "СОЮЗ" звернення стягнення на предмет іпотеки
У відповідності до розпорядження секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України від 09.07.2015 № 02-05/451 для розгляду справи № 16/41/5022-772/2011 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Попікова О.В. (доповідач), судді Гольцова Л.А., Кролевець О.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2014 у справі №16/41/5022-772/2011 (суддя Хома С.О.) скаргу № 02/523 від 13.10.2014 Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" задоволено частково; скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 в частині пункту 2, яким передбачено боржнику самостійно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження; в решті вимог скаргу ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" відхилено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 (головуючий суддя Д. Новосад, судді О. Михалюк, Г. Мельник) ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2014 у справі № 16/41/5022-772/2011 скасовано в частині задоволення скарги ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" щодо скасування пункту 2 постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 44912066 від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження, яким передбачено боржнику самостійно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження, в цій частині в задоволенні скарги відмовлено; в решті ухвалу залишено без змін.

Не погодившись з ухвалою суду І інстанції та постановою апеляційного суду, Публічне акціонерне товариство "Тернопільський електромеханічний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти постанову, якою визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 та скасувати постанову від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП №44912066.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення та невірне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статей 3, 4 закону України "Про державну виконавчу службу", частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження", статті 39 Закону України "Про іпотеку". При цьому скаржник наголошує на тому, що суди безпідставно не взяли до уваги те, що постанова ВП № 44912066 від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням норм чинного законодавства та посадовою особою органу, який не передбачений Законом України "Про державну виконавчу службу". Крім того скаржник посилається на те, що наказ Господарського суду Тернопільської області, виданий на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012 у справі № 16/41/5022-772/2011, не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку", оскільки не містить початкової ціни реалізації предмету іпотеки, і відповідно, на думку скаржника, державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши касаційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях і застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.08.2011 первісний позов задоволено та припинено господарські правовідносини за договором іпотеки від 17 серпня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний - "Іпотекодержатель", Кооперативом "Союз" -"Позичальник" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод" - "Іпотекодавець - Майновий поручитель"; в зустрічному позові щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2012, рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.08.2011 скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 3757, а саме: земельну ділянку для житлових, житлово-будівельних, гаражно- і дачно-будівельних кооперативів пл. 1,5000 га, кадастровий №:02:011:0019, експертна грошова оцінка якої визначена на суму 12 013 950 грн., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Полковника Д. Нечая, 25, яка належить ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №356283, виданого Тернопільською міською радою 15.02.2006 на підставі рішення сесії Тернопільської ради від 05.10.2005 № 4/16/165, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", для задоволення грошових вимог ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № 12/18-Кл-07 від 21.08.2007 в межах генерального договору на здійснення кредитних операцій № 12/05-Гд-07 від 15.08.2007 з наступними змінами та доповненнями, а саме 1 546 599,13 доларів США заборгованості за кредитом, 462 327,58 доларів США процентів за користування кредитом, 1 052 072,23 грн. пені за користування кредитом.

На виконання вказаної постанови Господарським судом Тернопільської області видано наказ № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012 про примусове виконання рішення.

У листопаді 2013 року ПАТ "Універсал Банк" звернулось до місцевого господарського суду з заявою про приведення наказу № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012 у відповідність до вимог статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом його доповнення ідентифікаційним кодом боржника і стягувача та місцезнаходженням стягувача, оскільки відсутність зазначеної інформації слугувало підставою для винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постанови №38987503 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з виконання наказу суду від 06.09.2012.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2013, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 20.10.2014, задоволено заяву стягувача про приведення виконавчого документа у відповідність до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом зазначення місцезнаходження та коду ЄДРПОУ стягувача, та шляхом зазначення коду ЄДРПОУ боржника, визнано вимоги заяви такими, що підлягають задоволенню.

В подальшому ПАТ "Універсал Банк" звернулось до місцевого господарського суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.08.2014, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2014, задоволено заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012.

01.10.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедалом Олександром Олександровичем за заявою ПАТ "Універсал Банк" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012.

13.10.2014 ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою № 02/523 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій просило визнати неправомірними дії старшого державного виконавця при відкритті виконавчого провадження ВП № 44912066 та скасувати постанову старшого державного виконавця від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066, яка місцевим господарським судом була частково задоволена.

Частково задовольняючи скаргу ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" та скасовуючи постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 в частині пункту 2, яким передбачено боржнику самостійно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження, суд І інстанції посилався на приписи статті 39 Закону України "Про іпотеку" та статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на те, що вказаними нормами встановлено особливий порядок виконання судових рішень про звернення стягнення на заставлене майно за рішенням суду, всупереч яким, на думку місцевого господарського суду, державний виконавець фактично встановив спосіб виконання рішення суду, який не був передбачений постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012 у даній справі, на виконання якої Господарським судом Тернопільської області виданий наказ № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012.

Апеляційна інстанція, скасовуючи ухвалу суду І інстанції у вказаній частині та відмовляючи ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" у задоволенні скарги в повному обсязі, обґрунтувала свою постанову приписами статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на те, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу зобов'язаний вказати боржнику про необхідність самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, що і було зроблено старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44912066. В решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду, встановивши відсутність належних правових підстав для задоволення скарги боржника на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 від 01.10.2014, з чим погоджується колегія судів касаційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

В частині 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" міститься перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, серед яких зазначена невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону (пункт 6).

Звертаючись до суду І інстанції зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" як на підставу визнання неправомірними дій державного виконавця з відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 та скасування постанови від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066, наголошувало на тому, що державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, встановивши невідповідність наказу Господарського суду Тернопільської області № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012, виданого на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012 у даній справі, вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2013 наказ Господарського суду Тернопільської області № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012 було приведено у відповідність до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", а ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.08.2014 було поновлено пропущений строк для пред'явлення наказу № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012 до виконання. Обидва процесуальних документа набрали законної сили.

Разом з тим боржник у своїй скарзі посилається на те, що наказ № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012 не відповідає вимогам частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку", а також приписам статті 39 Закону України "Про іпотеку", оскільки не містить початкової ціни реалізації предмету іпотеки.

Однак вказані доводи були обґрунтовано відхилені апеляційним судом, який підтримав позицію суду І інстанції в цій частині, з чим погоджується колегія суддів касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Як вбачається з наказу Господарського суду Тернопільської області №16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012, в якому викладено резолютивну частину постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012, судом звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, експертна грошова оцінка якої згідно договору іпотеки від 17.08.2007 визначена на суму 12 013 950 грн., шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Вказане відповідає приписам статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої визначення вартості та оцінка майна боржника покладається на державного виконавця.

Разом з цим пунктом 9.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" або інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження ВП № 44912066.

Крім того слід зауважити, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2012, на підставі якої Господарським судом Тернопільської області був виданий наказ № 16/41/5022-772/2011 від 06.09.2012, на виконання якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №44912066, набула законної сили і відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для виконання.

Доводи ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 від 01.10.2014 винесена посадовою особою органу, який не передбачений Законом України "Про державну виконавчу службу", суд апеляційної інстанції, підтримавши позицію місцевого господарського суду в цій частині, правомірно відхилив, встановивши, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал Олександр Олександрович діяв на підставі чинного на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження законодавства та в межах покладених на нього обов'язків та функцій згідно Посадової інструкції старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 09.07.2014.

Крім того апеляційний суд визнав вказані доводи боржника безпідставними з огляду на наявність на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066 від 01.10.2014 відділу примусового виконання рішень, як структурного підрозділу Державної виконавчої служби України, та наявність самого органу - Державної виконавчої служби України з функціями щодо виконання рішень судів відповідно до Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженою постановою Кабінету міністрів України №229 від 02.07.2014.

З огляду на викладене касаційна інстанція не вбачає правових підстав для задоволення скарги ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з відкриття виконавчого провадження ВП №44912066 та скасування постанови від 01.10.2014 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44912066.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі, не спростовують висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги боржника на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України і фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин, що в силу положень статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

За таких обставин відсутні підстави для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 у справі №16/41/5022-772/2011 залишити без змін.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді: Л.А. Гольцова

О.А. Кролевець