ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 922/2661/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Потапенко В.І.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю:

представника стягувача - Мельника В.В. (дов. № 14-93 від 18.04.2014р.)

представника боржника - Ващенко Т.Д. (дов. № 38-4055/391 від 27.10.2010р.)

державної виконавчої служби - Фоміної В.І. (дов. № 20-22/172 від 28.04.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (вх. № 3539 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.03.15р. у справі № 922/2661/14

по скарзі Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 174 840 663,47 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. У скарзі стягувач послався на те, що 22.01.2015р. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.14 про стягнення з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 144 102 476,85 грн. боргу, 9 304 662,69 грн. пені, 4 298 173,56 грн. 3 % річних, 17 279 538,40 грн. інфляційних втрат та 73 080 грн. судового збору, у зв'язку з включенням КП "Харківські теплові мережі" до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Таким чином, стягувач вважає, що винесення виконавчою службою зазначеної постанови є порушенням вимог абз. 6 п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" та ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 11, п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а тому просив визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 22.01.15 про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.14 та скасувати дану постанову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року по справі № 922/2661/14 (суддя Светлічний Ю.В.) в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року у даній справі ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду, в якій вважає, що господарським судом при розгляді скарги стягувача неповно досліджені обставини справи, неправильно застосовані норми Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" і Закону України "Про виконавче провадження", що потягнуло за собою винесення за результатами розгляду скарги необґрунтованого та протиправного рішення (ухвали від 10.03.2015р.), чим порушено вимоги частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, заявник апеляційної скарги вважає, що постанова про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 від 22.01.2015р. винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. безпідставно, з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», у зв'язку з чим є незаконною. Скаржник також наголошує, що оскільки заборгованість КП «Харківські теплові мережі» за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. № 13/2991-БО-32 виникла після 01.01.2013р., а тому в даному випадку підлягають застосуванню приписи абзацу 6 пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Згідно цієї норми на строк участі підприємства ПЕК у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 01.01.2013р., котрі підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Стягувач вважає, що за змістом Рішення Конституційного суду України від 13.12.12 у справі № 1-26/2012 за конституційним зверненням ТОВ «ДІД Коне» щодо офіційного тлумачення положень п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону № 606 у взаємозв'язку з положеннями ч. 1 ст. 41, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України, ст. 115 ГПК України, п. 1.3, 1.4 ст. 1, ч. 2 ст. 2, абз. 6 п. 3.7 ст. З Закону № 2711 (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) положення Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» регулюють правовідносини між учасниками розрахунків, визначених п. 1.3 ст. 1 цього Закону, та не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, невизначеної у пункті 1.4 статті 1 вказаного Закону. Крім того, враховуючи положення п. 1.4 ст. 1 вказаного Закону судовий збір, який стягується за виконавчим документом № 922/2661/14, взагалі не підпадає під дію вимог нього Закону, оскільки відсутній в переліку сум коштів, які визначаються як заборгованість підприємств ПЕК.

З цих обставин стягувач просить задовольнити його апеляційну скаргу у повному обсязі, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 10.03.15 у справі № 922/2661/14 і прийняти нове рішення яким: визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення 22.01.15 постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 з примусового виконання наказу № 922/2661/14, виданого господарським судом Харківської області 14.11.2014р., щодо стягнення з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суми основного боргу у розмірі 144 102 476,85 грн., пені у розмірі 9 304 662,69 грн., 3% річних у розмірі 4 298 173,56 грн., суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 17 279 538,40 грн. та судового збору у розмірі 73 080,00 грн. Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. від 22.01.15 про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 з примусового виконання наказу № 922/2661/14, виданого господарським судом Харківської області 14.11.2014р., щодо стягнення з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суми основного боргу у розмірі 144 102 476,85 грн., пені у розмірі 9 304 662.69 грн., 3% річних у розмірі 4 298 173,56 грн., суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 17 279 538,40 грн. та судового збору у розмірі 73 080,00 грн. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України, оскільки скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

ПуАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ з даною ухвалою суду апеляційної інстанції не погодилось, звернулось до Вищого господарського суду із касаційною скаргою, в якій просило ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у даній справі скасувати.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2015р. по справі № 922/2661/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у справі № 922/2661/14 скасовано. Справу № 922/2661/14 передано до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 609 грн. за перегляд справи судом касаційної інстанції. Видачу наказу доручено Господарському суду Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.03.15р. у справі № 922/2661/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.07.2015р. о 15:30 год.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати Потапенка В.І. від 06.07.2015р., у зв'язку з відпусткою судді Істоміної О.А. та у відповідності до ст.ст. 29, 115 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 року (з наступними змінами та доповненнями) та на виконання рішень зборів суддів Харківського апеляційного господарського суду №12 від 12.06.2014 року для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М., суддя Потапенко В.І.

Боржник надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по зупиненню виконавчого провадження ВП № 45958668 законними та правомірними. Свою правову позицію підкріплює висновками, що викладені в постановах Вищого господарського суду України по аналогічних справах № 922/1670/13 від 04.02.2015р., № 5023/5038/12 від 19.02.2015р., № 922/3209/13 від 19.02.2015р. Просить ухвалу господарського суду Харківської області від 10.03.2015р. по справі № 922/2661/14 залишити в без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Мотивуючи свої заперечення боржник посилається на норми статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пункту 15 частини першої статті 37, абзацу п'ятого частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також на висновки, що викладені в резолютивній частини рішення Конституційного Суду від 13.12.2012 № 18-рп/2012. Виходячи з пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та його тлумачення Конституційним Судом (рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012) зазначає, що для зупинення виконавчого провадження необхідні дві умови: включення боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії. В зв'язку з чим вважає, що ані Закон України «Про виконавче провадження», ані рішення Конституційного суду України, у взаємозв'язку з абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не ставлять умову щодо зупинення виконавчого провадження в залежність від часу виникнення заборгованості внаслідок неповних розрахунків за енергоносії. Стягнута за рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2014р. по справі № 922/2661/14 заборгованість складається з суми основного боргу 144 102 476,85 грн. за період з січня по грудень 201Зр., за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2991-БО-32 від 28.12.2012р., трьох відсотків річних 4 298 173,56 грн., суми інфляційних втрат 17 279 538,40 грн., пені 9 304 662,69 грн. та суми судового збору. Зазначені суми підпадають під визначення заборгованості, що передбачена п.п. 1 п. 1.4 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена. Таким чином, боржник наголошує, що стягнуті за рішенням суду по справі № 922/2661/14 суми основного боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені та судового збору - це заборгованість, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії - природний газ, а тому знаходження КП "Харківські теплові мережі" у реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу підтверджується випискою з реєстру № 55/77 від 14.08.2014р.. виданою ДП "Енергоринок", є підставою для зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 922/2661/14 від 14.11.2014р.

Згідно статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2014р. по справі № 922/2661/14 (суддя Светлічний Ю.В.) клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій задоволено частково. Позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 144102476,85 грн., пеню у розмірі 9 304 662,69 грн., 3% річних у розмірі 4 298 173,56 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 17 279 538,40 грн. та судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 03.11.2014р. рішення господарського суду першої інстанції у даній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. постанова апеляційної інстанції залишена без змін.

На виконання рішення вищезазначеного рішення господарським судом Харківської області 14.11.2014р. видано відповідний наказ № 922/2661/14.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України).

05.01.2015р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45958668 по виконанню наказу у даній справі (том 2 аркуш справи 40).

22.01.2015р. державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 по виконанню наказу № 922/2661/14 у відповідності до вимог частини 1 пункту 15 статті 37, статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з тим, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків включено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу" (том 2 аркуш справи 13).

Вважаючи, що орган державної виконавчої служби, при прийнятті постанови від 22.01.2015р. порушив норми чинного законодавства України, стягувач у лютому 2015 року в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України звернувся до господарського суду із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій скаржник посилаючись на порушення виконавчою службою вимог абзацу 6 пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" та статті 1, частини 1, 2 статті 11, пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", просить визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 22.01.2015р. про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.2014р. щодо стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ суми основного боргу у розмірі 144 102 476,85 грн., пені у розмірі 9 304 662,69 грн., 3% річних у розмірі 4 298 173,56 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 17 279 538,40 грн. та судовий збір у розмірі 73080,00 грн., а також скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. від 22.01.2015р. про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 з примусового виконання наказу № 922/2661/14, виданого господарським судом Харківської області 14.11.2014р. щодо стягнення вищезазначених сум.

Розглянувши вимоги стягувача, що викладені у скарзі на дії державної виконавчої служби, господарський суд першої інстанції своєю ухвалою від 10 березня 2015 року відмовив в їх задоволенні.

Ухвала мотивована посиланнями на відповідність дій Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 22.01.2015р. вимогам пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте з даними висновками господарського суду не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу" (пункт 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктами 3.1. та 3.2. статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" унормовано, що для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру. Порядок ведення та користування даними Реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок участі підприємств паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підтверджується внесенням підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005р. за №568 "Про затвердження переліку підприємств" затверджено перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам пункту 1.1. статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Боржник вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості.

Факт включення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією виписки з Реєстру № 55/77 від 14.08.2014р. (том 2 аркуш справи 25).

03.07.2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення розрахунків у паливно - енергетичному комплексі", яким внесено зміни до Закону № 2711.

Даний закон набрав чинності 01.08.2014р. і ним передбачено, що виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та умови їх виконання для підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на умовах, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", застосовуються з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", до 1 січня 2016 року.

Однак разом з цим, згідно з абзацом 6 пункту 3.7. статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року.

Відтак, колегія суддів визначає, що заходи примусового виконання рішення щодо заборгованості, яка виникла після 1 січня 2013 року, повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Рішенням Конституційного суду України від 13.12.2012р. у справі № 1-26/2012 за конституційним зверненням ТОВ "ДІД Конс" щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) встановлено, що:

1) обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

2) внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Виходячи зі змісту вказаного Конституційного Рішення, положення Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, не визначеної у пункті 1.4 статті 1 Закону.

При вирішенні даної справи по суті позовних вимог судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків виникла внаслідок порушення умов договору № 13/2991-БО-32 від 28.12.2012р. на купівлю-продаж природного газу (який є енергоносієм в розумінні пункту 1.5. Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"), оскільки відповідач не здійснив оплату коштів за отриманий природний газ. При цьому, за наявними у справі доказами судами також встановлено, що заборгованість виникла за природний газ, поставлений відповідачу протягом січня-грудня 2013 року.

Пунктом 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу № 13/2991-БО-32 від 28.12.2012р. сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Наказом господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.2014р. у даній справі підлягає стягненню з відповідача заборгованість за неповні розрахунки за енергоносії (природний газ), яка виникла після 1 січня 2013 року, а саме у період з січня по грудень 2013 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сам лише факт включення Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до Реєстру ПЕК відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не є підставою для зупинення державним виконавцем примусового виконання рішення, адже чинне законодавство передбачає зупинення виконавчого провадження в силу вимог пункту 3.7 статті 37 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" та заходів примусового виконання рішень щодо підприємства цього комплексу із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року.

Місцевий господарський суд відмовляючи в задоволенні скарги на дії державної виконавчої служби не врахував, що виконавче провадження з примусового стягнення грошових коштів з боржника в даному випадку не підлягало обов'язковому зупиненню, а до заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла після 1 січня 2013 року, заходи примусового виконання рішення повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства є Конвенція про захист прав і основних свобод людини, пункт 1 статті 6 параграфу 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом, чином, ця стаття проголошує «право на суд», однак, як зазначає європейський суд з прав людини це право було б ілюзорним, правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін, тому скаржник вважає неприпустимим створення умов (сприяння) боржнику для ухилення від рішення суду, яке набрало законної сили і є обов'язковим до виконання.

Колегія суддів враховує вищезазначене та вважає за необхідне зазначити ту обставину, що хоча до обов'язків державної виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження не відноситься надання оцінки підставам і часу виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в порядку Закону України "Про виконавче провадження", однак в даному випадку виконавче провадження з примусового стягнення грошових коштів з боржника не підлягає обов'язковому зупиненню в силу прямої вказівки Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (пункт 3.7 стаття 37), в зв'язку з чим оскаржувана стягувачем постанова державної виконавчої служби не узгоджується із зазначеними вимогами Закону, а тому її слід визнати недійсною.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання боржника у відзиві на апеляційну скаргу на правові висновки, що викладені у постановах Вищого господарського суду України по аналогічних справах № 922/1670/13 від 04.02.2015р., № 5023/5038/12 від 19.02.2015р., № 922/3209/13 від 19.02.2015р., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предметом спору у цих справах було стягнення заборгованості за спожитий природний газ, отриманий КП «Харківські теплові мережі» від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в періоди з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з 01.01.2012р. - 31.07.2012р. та з 01.10.2011р. по 31.12.2012р. (відповідно), тобто в інший період - до 1 січня 2013 року, що має наслідком застосування приписів Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", викладених у пункті 3.7 статті 37, зокрема з урахуванням чіткого розмежування періодів виникнення боргу.

Натомість, як обґрунтовано зазначає скаржник, оскільки заборгованість за спожитий природний газ виникла після 1 січня 2013 року, тому правові підстави для зупинення виконавчого провадження з примусового стягнення грошових коштів з боржника в даному випадку - відсутні. Крім того, з урахуванням положень пункту 1.4. статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" судовий збір, який стягується за виконавчим документом № 922/2661/14, взагалі не підпадає під дію вимог цього Закону, оскільки відсутній в переліку сум коштів, які визначаються як заборгованість підприємств ПЕК.

У пункті 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" з метою правильного і однакового застосування розділу XIV Господарського процесуального кодексу України щодо порядку виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів надані такі роз'яснення у вирішенні питань, пов'язаних із застосуванням статті 121-2 ГПК України господарським судам слід мати на увазі таке: за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що доводи скаржника в частині визнання недійсною постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 по виконанню наказу № 922/2661/14 від 14.11.2014р., а також щодо визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з винесення постанови ВП № 45958668 від 22.01.2015р. щодо зупинення виконавчого провадження, в даному випадку є правомірними, обґрунтованими, в зв'язку з чим такими, що підлягають задоволенню. Втім, що стосується доводів заявника скарги про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 по виконанню наказу № 922/2661/14 від 14.11.2014р., то в цій частині в задоволенні скарги повинно бути відмовлено, як безпідставно заявленій, оскільки скасування постанов державного виконавця не входить до компетенції господарського суду.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом України.

Підсумовуючи вищевикладене, а також те, що скаржником доведена неправомірність дій державного виконавця та спростовані неправильні висновки суду першої інстанції щодо відхилення доводів скарги, тому апеляційна скарга стягувача підлягає задоволенню, а оскаржувана ним ухвала суду від 10.03.2015р. - скасуванню, на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги та відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 609,00 грн. підлягає покладенню на боржника - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 статті 104, статтями 105, 106, 110, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.03.2015р. у справі № 922/2661/14 скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задовольнити частково.

Постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 22.01.2015р. про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958668 з примусового виконання наказу № 922/2661/14, виданого господарським судом Харківської області від 14.11.2014р., визнати недійсною.

Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови ВП № 45958668 від 22.01.2015р. про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 922/2661/14 від 14.11.2014р.

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в частині вимог про скасування постанови ВП № 45958668 від 22.01.2015р. - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, , п/р 3856 у АТ Банк "Золоті ворота", МФО 351931) на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, п/р 1 в АТ "Ощадбанк" м. Київ, МФО 300465, ) 609,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.07.15р.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Потапенко В.І.