КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа№ 910/4539/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Суліма В.В.

за участю представників:

від позивача: Орищенко Л.І. - представник за довіреністю

від відповідача (апелянта): Харченко П.О. - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г (суддя:Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

про стягнення 418 201, 93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" задоволено, а саме присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" 140 096, 32 грн. - основного боргу, 81 444, 84 грн. - курсової різниці вартості товару, 178 082, 35 грн. - пені, 1463, 69 грн. - 3% річних та 8364,04 коп. - судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина відповідача в порушенні строків оплати вартості отриманого від позивача товару за договором № 36-0514 від 16.05.2014 доведена наявними в матеріалах справи № 910/4539/15-г документами, а тому місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна".

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 - скасувати частково та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 81 444,84 грн. - курсової різниці вартості товару та 129 048,63 грн. - пені.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при винесенні судом першої інстанції рішення в частині розрахунку курсової різниці, місцевим господарським судом застосовано середній курс продажу євро/гривня за даними сайту міжбанку станом на 25.03.2015, а саме 25,79 грн./1 євро, в той час, як жодної прив'язки ані у договорі, ані у законі - немає. Наведене свідчить про відсутність підстав стягнення курсової різниці в сумі 81 444, 84 грн. Також, апелянт зазначив, що судом першої інстанції було безпідставно застосовано для нарахування пені період з 24.12.2014 по 25.03.2015, з огляду на те, що місцевим господарським судом не було застосовано закон, який мав бути застосований, а отже пеня стягнута за наведений період безпідставно. Крім того, суд першої інстанції при нарахування пені враховував суму основного боргу в розмірі 140 222,32 грн., в той час, як задовольнив вимоги в цій частині на суму 140 096, 32 грн. Враховуючи вищенаведене, скаржник зазначає, що рішення від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г має бути частково скасовано.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г передано судді - доповідачу Київського апеляційного господарського суду Станіку С.Р., для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л. та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи № 910/4539/15-г призначено на 24.06.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 24.06.2015, у зв'язку із перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, справу № 910/4539/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 справу № 910/4539/15-г прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В. Розгляд справи № 910/4539/15-г призначено на 24.06.2015.

Представник апелянта в судовому засіданні 24.06.2015 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г частково скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині 81 444,84 грн. - курсової різниці вартості товару та 129 048,63 грн. - пені.

В судовому засіданні 24.06.2015 представник позивача проти доводів апеляційної скарги - заперечував, з урахуванням поданих через канцелярію суду заперечень на апеляційну скаргу, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" зазначило, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути змінено, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 16.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна", як постачальником, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", як покупцем, було укладено договір поставки № 36-0514, за умовами якого позивач зобов'язався поставити відповідачу товар та здійснити пусконалагоджування обладнання, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити такий товар, на умовах та в порядку, визначених договором (п. 1.1.).

Згідно п. 3.2. договору поставки № 36-0514 від 16.05.2014, розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України по курсу міжбанківської валютної біржі +2% на день здійснення платежу наступним чином:

пп. 3.2.1 - 60 % від загальної вартості договору, зазначеної в п. 3.1. договору, - в якості попередньої оплати, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Постачальника.

пп. 3.2.2 - 40 % від загальної вартості договору, зазначеної в п. 3.1. договору, - протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткових накладних на Обладнання та підписання Сторонами Акту прийому-передачі виконаних Робіт, але не більше ніж 4 тижні з дати постачання Обладнання Покупцю.

Так, відповідно до видаткової накладної від 18.06.2014 № 1827, яка підписана представниками сторін без будь-яких претензій та зауважень, а також скріплена печатками юридичних осіб, позивач, на виконання умов договору поставки № 36-0514 від 16.05.2014, передав відповідачу товар на загальну суму 353 013,30 грн.

Відповідно до актів введення в експлуатацію від 18.08.2014, гарантійних талонів № 308 та № 354, товаро-транспортної накладної № РО431 від 18.08.2014, 2 компресори, що передані за договором поставки № 36-0514 від 16.05.2014 були введені в експлуатацію.

Проте відповідач, в порушення умов договору поставки № 36-0514 від 16.05.2014, здійснив лише часткову оплату отриманого від позивача товару, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 140 096,32 грн., що Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" не заперечується.

Враховуючи вищенаведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з апелянта 140 096,32 грн. - заборгованості, 178 082,35 грн. - пені, 81 444, 84 грн. - курсової різниці вартості товару та 1 463, 69 грн. - 3% річних.

З урахуванням вищенаведених обставин, враховуючи те, що вина відповідача в порушенні строків оплати вартості отриманого від позивача товару за договором № 36-0514 від 16.05.2014 доведена документами, що наявні в матеріалах справи № 910/4539/15-г, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" в повному обсязі.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується і вважає його таким, що зроблений з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також таким, що не відповідає обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи вищенаведене, оскільки наявність заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" в сумі 140 096,32 грн. за договором поставки № 36-0514 від 16.05.2014 підтверджена належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, а саме: видатковою накладною від 18.06.2014 № 1827, яка підписані представниками сторін без будь-яких претензій та зауважень, довіреністю на отримання товару від 17.06.2014, актами введення в експлуатацію від 18.08.2014, гарантійними талонами № 308 та № 354, товаро-транспортною накладною № РО431 від 18.08.2014, відповідачем не заперечується, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр" підлягають задоволенню в частині стягнення суми основного боргу в сумі 140 096,32 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки № 36-0514 від 16.05.2014, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 178 082, 35 грн. - пені та 1463, 69 грн. - 3% річних за період з 19.11.2014 по 25.03.2015 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 9.3 договору № 36-0514 від 16.05.2014, за порушення строку оплати, визначеного Розділом 3 договору, за поставлене обладнання та виконані роботи покупець на вимогу постачальника сплачує постачальнику пеню 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок позивача пені та 3 % річних за період з 19.11.2014 по 25.03.2015, встановив, що судом першої інстанції вказані штрафні санкції були нараховані на суму заборгованості в розмірі 140 222,32 грн., в той час, як заборгованість відповідача перед позивачем, що підтверджена належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України становить 140 096,32 грн. У зв'язку з наведеними обставинами, судом першої інстанції було помилку при визначенні сум пені та 3 % річних.

Так, судом апеляційної інстанції, враховуючи суму заборгованості в розмірі 140 096,32 грн., здійснено власний розрахунок пені та 3 % річних та встановлено, що сума пені за період з 19.11.2014 по 25.03.2015, з урахуванням вимог п. 9.3 договору поставки № 36-0514 від 16.05.2014, становить 177 922,33 грн., а сума 3 % річних, з урахуванням приписів статті 625 Цивільного кодексу України, становить 1 462,38 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача в частині стягнення пені та 3 % річних, а саме 177 922,33 грн. - пеня за період з 19.11.2014 по 25.03.2015 та 1 462,38 грн. - 3 % річних за період з 19.11.2014 по 25.03.2015 та 1 462,38 грн.

Також, позивачем, враховуючи положення п. 3.2. договору поставки № 36-0514 від 16.05.2014, заявлено позовні вимоги про стягнення 81 444, 84 грн. - курсової різниці вартості товару.

Так, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми курсової різниці вартості товару, судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" при здійснення розрахунку наведеної суми було допущено помилку, у зв'язку з чим, колегія суддів апеляційної інстанції здійснила свій розрахунок курсової різниці вартості товару, який має наступний вигляд:

140 096,32 грн. : 16,65 грн./1 євро (на день укладання договору) = 8 414,20 євро

8 414,20 євро х 26,30 грн. (25,79 грн./1 євро (станом на 25.03.2015) + 2 %) = 221 293,28 грн.

221 293,28 грн. - 140 096,32 = 81 196,97 грн.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги позивача про стягнення курсової різниці вартості товару підлягають задоволенню, але частково, а саме в сумі 81 196,97 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" за договором поставки № 36-0514 від 16.05.2014, а саме: 140 096,32 грн. - основної заборгованості, 177 922,33 грн. - пеня за період з 19.11.2014 по 25.03.2015, 1 462,38 грн. - 3 % річних за період з 19.11.2014 по 25.03.2015 та 81 196,97 грн. - курсової різниці вартості товару.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення, місцевим господарським судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні місцевого суду, не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення суми пені, 2 % річних та курсової різниці вартості товару.

Згідно ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, у зв'язку із частковою зміною рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г, сума судового збору за подання позовної заяви, що підлягає стягненню з відповідача становить 8 013, 56 грн.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв'язку із її частковим задоволенням, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, також покладається на сторони пропорційно.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г змінити в частині присудженої до стягнення суми пені, 3 % річних, курсової різниці вартості товару та судового збору.

3. Пункт 1 та пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 у справі № 910/4539/15-г - змінити, виклавши в такій редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (, 03115, м.Київ, вул. Щорса 7/9, офіс 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (, 03062 м. Київ, пр. Перемоги 67, а/с-140) 140 096 ( сто сорок тисяч дев'яносто шість) грн. 32 коп. - основного боргу, 81 196 (вісімдесят одну тисячу сто дев'яносто шість) грн. 97 коп. - курсової різниці вартості товару, 177 922 (сто сімдесят сім дев'ятсот двадцять дві) грн. 33 коп. - пені, 1 462 (одну тисячу чотириста шістдесят дві) грн. 38 коп. - 3% річних та 8 013 (вісім тисяч тринадцять) грн. 56 коп. - судового збору.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (, 03062 м. Київ, пр. Перемоги 67, а/с-140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (, 03115, м.Київ, вул. Щорса 7/9, офіс 19) 4 (чотири) грн. 10 коп. - судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Матеріали справи № 910/4539/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Сулім