ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

02.07.2015р. Справа № 917/1042/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а; м.Полтава, Полтавська область,36020

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1 (для листування АДРЕСА_2)

про стягнення 21594,99 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники сторін:

від позивача: Плескач Ю. А. дов. №25 від 14.04.2015р.

від відповідача: представник не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення з ФОП ОСОБА_3 заборгованості за Договором №1161 від 28.12.2012р. в розмірі 21 594,99 грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, вимоги ухвал суду не виконав. Ухвали суду, що були направлені на адресу відповідача зазначену в позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

28 грудня 2012р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (далі - ПАТ «Полтавагаз») та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3.) укладений Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1161 (далі -Договір).

За умовами Договору, Постачальник (ПАТ «Полтавагаз») постачає природний газ Споживачу (ФОП ОСОБА_3.) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно пункту 2.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Пунктом п. 4.6 Договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими та /або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання природного газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок на пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за розрахунковий.

Відповідно до наданих Позивачем Актів приймання- передачі, ПАТ «Полтавагаз» надавало відповідачу послуги з постачання природного газу в грудні 2014 року в об'ємі 1,169 тис. куб м. на суму 9014,81 грн., в січні 2015р. в об'ємі 1,276 тис. куб м. на суму 9839,95 грн., в лютому 2015р. в об'ємі 1,231 тис. куб м. на суму 9191,58 грн., всього 28 046,34 грн.

Акти приймання - передачі природного газу підписані сторонами без застережень.

Сума боргу ФОП ОСОБА_3 перед ПАТ «Полтавагаз» за постачання природного газу станом на день подання позову до суду становить 15 056,85 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 Додаткової угоди передбачено, що у разі порушення Споживачем вимог порядку проведення розрахунків, передбаченого розділом 4 Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних положень позивачем нараховано відповідачу за період з 06.01.2015 року по 15.05.2015 року. пеню в сумі2037,13 грн.; 3% річних - 110,27 грн.; інфляційні нарахування -1390,74 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Заявлені позивачем вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявленої суми, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 15056,85 грн., пені - 2037,13 грн., 3% річних - 110,27 грн., інфляційні нарахування - 4390,74 грн. підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), відповідачем не заперечуються і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України відшкодування витрат з оплати судового збору покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь ПАТ «Полтавагаз» (36020, м. Полтава вул. Володимира Козака, 2А, Свідоцтво № 100347364, ІПН 15 р/р 5 код платежу 2556 в ПОУ AT «Державний Ощадбанк Банк України» МФО 331467) заборгованість за Договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1161 від 28.12.2012 року в розмірі 21594,99 грн., з яких: основна заборгованість 15056,85 грн., пеня - 2037,13 грн., 3% річних - 110,27 грн., інфляційні нарахування - 4390,74 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь ПАТ «Полтавагаз» (36020, м. Полтава вул. Володимира Козака, 2А, Свідоцтво № 100347364, ІПН 15 р/р 5 код платежу 2556 в ПОУ AT «Державний Ощадбанк Банк України» МФО 331467) витрати на сплату судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 08.07.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.