ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 11/90

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р.
за скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення"
на діївідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві
у справі господарського суду№11/90 Чернігівської області
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення"
довідділу освіти Ріпкинської районної державної адміністрації
за участюпрокурора Чернігівської області
про за участю прокуратури - представників сторін: позивача - відповідача - ДВС -стягнення 61 062,00грн. заступник начальника відділу Генеральної прокуратури України Атеєва Д.К., посв. №027469 пр. Герасименко В.М. - дов. №2 від 12.01.15р. не з'явився не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011р. позов товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" задоволено повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 61062,00грн. заборгованості, 611,00грн. на відшкодування сплаченого державного мита та 236,00грн. на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення, всього 61909,00грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.07.2014р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р., яке прийнято за наслідком розгляду поданої прокурором Чернігівської області заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011р., заяву прокурора Чернігівської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011 у справі №11/90 задоволено частково, рішення господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011р. скасовано, прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено повністю. В решті заяви прокурора Чернігівської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011р. відмовлено.

Вказаним рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.07.2014р. стягнуто з ТОВ "Технології гідроочищення" 913,50грн. судового збору за розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та 22.10.2014р. видано відповідний наказ на примусове виконання рішення.

Наказ 27.10.2014р. із супровідним листом №02-04/1784/14 судом першої інстанції направлено до ДПІ у Печерському районі.

14.11.2014р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№45410990 з виконання наказу про стягнення з ТОВ "Технології гідроочищення" 913,50грн. судового збору до державного бюджету і запропоновано відповідачу самостійно виконати рішення суду у строк до 21.11.2014р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" звернулось до господарського суду Чернігівської області зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просило визнати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р. ВП№45410990 на виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 22.10.2014р. у справі №11/90 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" на користь Державної податкової інспекції Міндоходів України у Печерському районі м. Києва 913,50 грн. недійсною.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.03.2015р. (суддя Книш Н.Ю.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. (судді Калатай Н.Ф., Рябуха В.І., Ропій Л.М.) відмовлено у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення", посилаючись на те, що порушення державною виконавчою службою строків направлення відповідачу оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для визнання вказаної постанови недійсною, а також, що скаржником не подано доказів повідомлення органу державної виконавчої служби про наявність підстав для зупинення виконавчого провадження, в той час як державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р., не знав і не міг знати про винесення ухвали Вищим господарським судом України від 10.11.2014р. про зупинення виконання рішення суду у справі №11/90, а отже, діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження". Також, судами відхилено посилання скаржника на неправильне зазначення у постанові державного виконавця стягувача, оскільки відповідно до ст.116 ГПК України накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій, і саме ці органи пред'являють накази про стягнення судового збору до виконання до органів державної виконавчої служби.

Не погоджуючись з ухвалою і постановою судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.03.2015р. і постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р. ВП№45410990 по виконанню наказу господарського суду Чернігівської області від 22.10.2014р. у справі №11/90 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" на користь відділу освіти Ріпкинської районної державної адміністрації 913,50грн.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представника позивача та думку заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 14.11.2014р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову, якою відкрите виконавче провадження з виконання наказу і запропоновано позивачу самостійно виконати рішення суду у строк до 21.11.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Приписами ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Судами встановлено, що відповідно витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції постанову від 14.11.2014р. ВП№45410990 із супровідним листом №4231/4 від 14.11.2014р. направлено 24.11.2014р., тобто з порушенням строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", проте суди дійшли до висновку, що порушення вказаного строку не є підставою для визнання постанови недійсною, оскільки згідно ч.1 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Отже, правовим наслідком порушення відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві встановленого п.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" строку надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження є відкладення державним виконавцем виконавчих дій, якщо стягувачем або боржником подано відповідну заяву, а не визнання вказаної постанови недійсною.

Враховуючи, що спірною постановою ДВС скаржнику запропоновано виконати наказ самостійно до 21.11.2014р., тобто останнім днем самостійного виконання виконавчого документу є 20.11.2014, отримавши 25.11.2014р. постанову, позивач мав право звернутися до відділу ДВС з заявою про відкладення самостійного виконання ним наказу на 10 робочих днів, тобто по 04.12.2014р. включно, проте позивач вказаною можливість не скористався.

Щодо посилання заявника касаційної скарги на ухвалу Вищого господарського суду України від 10.11.2014р., якою виконання рішення у цій справі зупинено, то суди виходили з того, що відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця, зокрема, про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, саме на сторони виконавчого провадження покладений обов'язок повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Про винесення Вищим господарським судом України 10.11.2014р. ухвали, якою виконання рішення у цій справі зупинено, саме ТОВ "Технології гідроочищення", як зацікавлена особа, мало вчинити дії щодо повідомлення відділу ДВС про вказані обставини, проте доказів таких дій позивача матеріали справи не містять.

Отже, державний виконавець, приймаючи спірну постанову, не знав і не міг знати про винесення ухвали Вищим господарським судом України від 10.11.2014р. про зупинення виконання рішення суду у справі №11/90, тому суди дійшли висновку, що останній діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження", оскільки підстави не відкривати виконавче провадження у державного виконавця були відсутні, в той час як відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" він мав обов'язок відкрити відповідне виконавче провадження.

З огляду на викладене, суди дійшли до висновку про відмову у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р. ВП№45410990.

Однак, з таким висновком судів попередніх інстанцій не може погодитись колегія суддів Вищого господарського суду України, оскільки згідно із ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче. Зі змісту ст.ст.1, 2, 17, 18, 19, 25, 27, 37, 38 вказаного Закону України вбачається, що примусове виконання рішень судів України відбувається на підставі виконавчих документів, які є основою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій.

Також, п.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій передбачено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені, зокрема резолютивна частина рішення.

Тобто, зміст постанови про відкриття виконавчого провадження повинен відповідати змісту виконавчого документа, на підставі якого здійснюються виконавчі дії, який в свою чергу повинен відповідати змісту резолютивної частині рішення, на підставі якого видається виконавчий документ.

При цьому, судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки тому, що зміст постанови відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р. ВП№45410990 (а.с.139 т.2) не відповідає змісту наказу господарського суду від 22.10.2014р. (а.с.107 т.2).

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що постанова відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2014р. ВП№45410990 містить описки, а саме невірне зазначення повного найменування боржника, що також залишилось поза увагою судів попередніх інстанцій.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги ТОВ "Технології гідроочищення", скасування ухвали господарського суду Чернігівської області від 18.03.2015р. і постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. у справі №11/90 господарського суду Чернігівської області та ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.03.2015р. скасувати.

Справу №11/90 направити на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді М. Данилова

Т. Данилова