ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 р. Справа №917/464/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

від позивача: Оніщенко Н.Ю.

від відповідача: Новікова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Мироненко",

вул.Леніна, 17, с.Погребняки Семенівського району Полтавської області,38221

до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Шевченка,

с. Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області,

про стягнення 50 472,48 грн. збитків, -

В С Т А Н О В И В :

Селянське (фермерське) господарство "Мироненко" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Шевченка про відшкодування 50 472,48 грн. збитків, завданих знищенням урожаю, а саме: посівів озимої пшениці та соняшнику внаслідок незаконного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 9,6 га (не витребувані земельні частки (паї)), що використовувалася СФГ "Мироненко" на підставі договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним на підставі договору оренди використовується земельна ділянка площею 28,445га ріллі, яка знаходиться на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, однак в травні 2014 року було виявлено, що відповідач самовільно зайняв частину орендованої земельної ділянки, знищивши посіви соняшника на площі 3,6га та посіви озимої пшениці на площі 9,0га, чим позивачу завдано збитків в розмірі 50 472,48грн., розмір яких визначено комісією, створеною згідно розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації у відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.60-63).

Відповідач у відзиві (а.с.85-88) та його представник у судовому засіданні (проведеному в режимі відеоконференції), проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що договір оренди, укладений між позивачем та Семенівською райдержадміністрацією, припинився в частині земельних часток (паїв) з моменту набуття власником права власності на земельну ділянку у відповідності до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток власникам земельних часток (паїв)", а тому станом на 01.05.2014 року у позивача залишилось в користування 8,46га, а інші ділянки позивач не використовував. Також відповідач зазначає, що згідно п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року, лише створена у відповідності до Порядку комісія може складати Акт обстеження земельної ділянки з метою встановлення наявності знищення посівів, однак акт обстеження земельної ділянки від 05.05.2014 року був складений працівниками позивача із залученням депутатів сільської ради, а тому не може бути належним доказом по справі..

Крім того, представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду від 25.12.2014 року по справі №917/2663/14 позовна заява поверталась без розгляду на підставі статті 63 ГПК України(а.с.45-49).

Статтею 63 ГПК України передбачено підстави повернення позовної заяви без розгляду. Частиною 3 статті 63 ГПК України визначено, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею після усунення допущеного порушення.

Згідно копії ухвали господарського суду Полтавської області від 25.12.2014 року по справі №917/2663/14, позовна заява поверталась на підставі пунктів 3,4,6 статті ГПК України(а.с.47-49).

Сторонами не надано доказів оскарження ухвали від 25.12.2014 року.

Статтею 81 ГПК України визначено вичерпний перелік залишення позовної заяви без розгляду, серед яких відсутні підстави, на які посилається відповідач, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановив, що розпорядженням Голови Семенівської районної державної адміністрації №206 від 29.03.2007 року СГ "Мироненко В.І." надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 30,0га ріллі із не витребуваних земельних часток (паїв) на території Погребняківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для заключення договору оренди(а.с.16).

Розпорядженням голови Семенівської районної державної адміністрації №339 від 16.07.2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 28,445га ріллі із невитребуваних земельних часток (паїв) на території Погребняківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ФГ "Мироненко"(а.с.99-100).

22 липня 2008 року між Семенівською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ "Мироненко" (Орендар) було підписано Договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 28,445га ріллі із невитребуваних земельних часток (паїв), яка знаходиться на території Погребняківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В п.8 Договору сторони узгодили, що договір укладено строком на 10 років.

Також в договорі сторони погодили розмір орендної плати, порядок її обчислення, строки сплати, умови перегляду розміру орендної плати, умови і строки передачі земельної ділянки, умови її використання та повернення, відповідальність сторін, а також інші умови.

Згідно відмітки на останньому аркуші Договору, він зареєстрований в Семенівському райвідділі ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель 22 липня 2008 року вчинено запис за № 06.

Сторонами також підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки та Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с.18-22).

05.05.2014 року комісією в складі: голови фермерського господарства "Мороз" Мороз Н.П., депутатів Погребняківської сільської ради Габрієль Н.В., Міхно Н.В., в присутності представників СФГ "Мироненко" Мироненко В.В. та Мироненко Н.В. складено акт про те, що ними оглянута земельна ділянка площею 18,09 га, яка знаходилась у користуванні СФГ "Мироненко" на підставі договору оренди, укладеного 22.07.2008 року між Семенівською РДА та СФГ "Мироненко", в результаті чого було встановлено, що технічними засобами знищено (переорано) посіви озимої пшениці на площі 6.0га та соняшника на площі 3,6 га.(а.с.26).

На підставі заяви СФГ "Мироненко" від 15.07.2014 року , розпорядженням голови Семенівської районної державної адміністрації від 18.07.2014 року №325 створено комісію з визначення та відшкодування збитків(а.с.28,29).

28.08.2014 року комісією складено акт, який затверджено Головою Семенівської районної державної адміністрації, в якому зазначено, що внаслідок пошкодження посівів озимої пшениці СФГ "Мироненко" нанесені збитки, за винятком витрат виробництва, пов'язаних із збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їх призначення, в розмірі 30 961,20грн. а внаслідок пошкодження посівів соняшника СФГ "Мироненко" нанесені збитки, за винятком витрат виробництва, пов'язаних із збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їх призначення, в розмірі 19 511,28грн.(а.с.30-33).

Враховуючи висновки комісії, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування завданих збитків(а.с.34).

В зв'язку з незадоволенням вимоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Статтею 156 Земельного кодексу України визначено підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до вказаних статей, власникам земельних ділянок та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Статтею 157 Земельного кодексу України регламентовано порядок відшкодування збитків, якою визначено, що Порядок визначення і відшкодування збитків встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до правової позиції Вищого господарського суду, викладеній ним в постанові Пленуму від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", а саме пункту 3.7., власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284. від 19.04.93р. №284 визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Частиною 2 зазначеної Постанови визначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до пункту 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідача і його вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків.

Як зазначено вище, позивачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 28,445га (невитребувані паї). Згідно інформації, викладеній в листі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 04.06.2014 року № 01-14/2504, більшість земельних ділянок успадковані спадкоємцями та передані в оренду ТОВ ім.Шевченка, договори щодо яких зареєстровані в установленому порядку. Станом на 01.01.2014 року за ФГ "Мироненко" обліковувалась земельна ділянка площею 18,09га, а станом на 01.05.2014 року ТОВ ім. Шевченка оформило право оренди земельних часток(паїв) загальною площею 9,6га, в зв'язку з чим у користуванні позивача залишилась земельна ділянка площею 8,46га (а.с.25).

Крім того, позивачем не надано первинних документів щодо здійснення посівів на земельних ділянках, які передані у користування відповідачу, а складений Акт(а.с.26) не може бути безспірним доказом знищення посівів відповідачем, оскільки в ньому, зокрема, відсутні відомості щодо того, на яких саме земельних ділянках проведено переорювання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 32-34,36,43,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М..