ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа № 925/502/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарях Лавріненку С.І., Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача - Гураль С.П. за довіреністю, відповідача-1 - Черевичної К.С., Киви О.М. за довіреностями, відповідача-2 - Аношкіна С.П. за посадою (сільський голова), третьої особи - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянув справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (далі - відповідач-1), Шрамківської селищної ради (далі - відповідач-2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - відкрите акціонерне товариство «Шрамківський цукровий завод» звернувся в господарський суд з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю бувшого дитячого садка, яка знаходиться по вул. Крупської, б. 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, балансовою вартістю 22278 грн. без урахування ПДВ, набуте ним у процесі приватизації державного майна.

Ухвалою суду від 23.03.2015 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Реєстраційну службу Драбівського районного управління юстиції.

Відповідач-1 - регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 96-97), у якому заперечував проти заявлених позовних вимог до нього з мотивів відсутності в його діях при проведенні приватизації майна державного підприємства «Шрамківський цукровий завод» порушень норм Конституції України, законодавства про приватизацію та прав позивача. Разом з тим відповідач-1 повідомив, що спірне нерухоме майно у складі цілісного майнового комплексу державного підприємства, що приватизувалось, було передане до статутного капіталу позивача, який є правонаступником перетвореного державного підприємства. За зверненням позивача його право власності на спірне нерухоме майно відповідачем-1 було підтверджене листом від 28.11.2014 року № 11-01-5689.

Відповідач-2 - Шрамківська селищна рада в особі його представника також подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 102-103), у якому проти позову заперечував з мотивів безпідставності і необґрунтованості позовних вимог, а саме - спірне нерухоме майно не увійшло до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Шрамківський цукровий завод», що приватизувалось, і підлягає передачі до комунальної власності селища як об'єкт соціальної інфраструктури. Крім того, спір про право власності, що розглядається у даній справі № 925/502/15, був предметом спору у справі господарського суду Черкаської області № 925/398/13. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2013 року у справі № 925/398/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2014 року, скасовано рішення місцевого суду про задоволення позову, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю. З огляду на викладене відповідач-2 просив суд провадження у справі № 925/502/15 припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Третя особа явку свого представника повторно, без поважних причин не забезпечила, його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд розглянув справу без участі представника третьої особи.

В засіданнях суду представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві і додаткових письмових поясненнях до неї (а.с. 118-121, 157-158, 170-172), підтримала і просила задовольнити повністю, представник відповідача-1 вирішення спору поклала на розсуд суду, представник відповідача-2 позов не визнав з підстав, викладених у письмовому відзиві і додаткових письмових поясненнях до нього (а.с. 156), просив суд провадження у справі припинити.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє повністю з наступних підстав.

Наказом начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 31.03.1995 року № 116-П затверджено акт оцінки майна цілісного майнового комплексу Шрамківського цукрового заводу, код за ЗКПО 00373445. Із акту вбачається, що станом на 30.03.1995 року вартість майна, яке приватизувалося, складала 196023,4 млн. крб., оціночна вартість визначена згідно з передаточним балансом, документами, необхідними для здійснення оцінки, документацією про результати інвентаризації. Згідно з інвентаризаційними описами, станом на 01.03.1995 року на балансі державного підприємства перебувала будівля дитячого садка під інв. № 30 (інвентаризаційний опис № 13), 1983 року введення в експлуатацію та будівля бувшого дитячого садочка (спірна будівля) під інв. № 28 (інвентаризаційний опис основних засобів № 29), 1949 року введення в експлуатацію, загальною площею 259 кв. м., частина будівлі була передана в оренду «Ремпобуттехніці» площею 90 кв. м., під торгову площу 40 кв.м.

26.09.1995 року наказом начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області № 226-П затверджено План приватизації державного підприємства Шрамківський цукровий завод. Із розділу ІІ Плану приватизації вбачається, що об'єкт приватизації оцінювався як цілісний майновий комплекс на основі результатів повної інвентаризації державного майна підприємства станом на 01.03.1995 року та акту оцінки вартості цього майна, затвердженого 31.03.1995 року. Вартість цілісного майнового комплексу складала 207555,9 млн. крб., вартість майна, яке приватизувалося, складала 196023,4 млн. крб., вартість цілісного майнового комплексу була зменшена, зокрема, на 8800,3 млн. крб., що припадало на вартість об'єктів соціально-культурного та побутового призначення, які не приватизувалися. Пунктом 2.3.3. розділу ІІ визначено перелік об'єктів соціально-культурного та побутового призначення, серед яких спірна будівля бувшого дитячого садочка відсутня.

Наказом начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 26.10.1995 року № 288-АТ «Про створення відкритого акціонерного товариства», було перетворено державне підприємство Шрамківський цукровий завод у відкрите акціонерне товариство «Шрамківський цукровий завод», передано до статутного фонду акціонерного товариства державне майно Шрамківського цукрового заводу згідно акту оцінки вартості, затвердженого наказом регіонального відділення від 31.03.1995 року № 116-П вартістю 196023,4 млн. карб. Цим же наказом визначено акціонерне товариство правонаступником державного підприємства Шрамківський цукровий завод, що приватизується, затверджено статут акціонерного товариства та призначено головою правління акціонерного товариства директора Шрамківського цукрового заводу Шумила О.М.

21.06.1996 року заступником начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області внесені зміни до акту оцінки майна цілісного майнового комплексу Шрамківського цукрового заводу, затвердженого наказом від 31.03.1995 року № 116-П, за змістом яких вартість майна, яке приватизувалося (розмір статутного фонду акціонерного товариства), склала 200123,4 млн. крб.

Із Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 626011, довідки № 23-335 про включення до єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України і Статуту позивача - відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» вбачається, що його державна реєстрація проведена 03.11.1995 року, ідентифікаційний код 00373445, форма власності колективна, засноване відповідно до рішення регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 26.10.1995 року № 288-АТ шляхом перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство «Шрамківський цукровий завод»

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.06.2000 року порушено провадження у справі 08/2102 про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на майно боржника. Постановою господарського суду Черкаської області від 07.11.2002 року відкрите акціонерне товариство «Шрамківський цукровий завод» смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області ідентифікаційний код 00373445 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Захарчука В.С.

Ухвалами господарського суду Черкаської області у справі №14-10-08/2102 від 17.03.2009 року усунено від виконання обов'язків ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Захарчука В.С., ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В., а від 30.12.2014 року - продовжено строк ліквідаційної процедури боржника.

За зверненням позивача, 17.11.2010 року Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації проведено інвентаризацію спірної будівлі бувшого дитячого садка, розташованої по вул. Крупської, б. 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, номер інвентаризаційної справи 1658, складено технічний паспорт, в якому власник нерухомого майна не визначений.

Із довідок Шрамківської селищної ради № 2052 від 12.11.2010 року і № 497 від 22.03.2011 року вбачається, що нежитлова будівля по вул. вул. Крупської, 14 знаходиться на земельній ділянці площею 0,0359 га, яка не перебуває у приватній власності та користуванні і знаходиться в межах населеного пункту.

10.01.2013 року позивач в особі арбітражного керуючого - ліквідатора звернувся з листом № 6856/14-10-08-2012 до відповідача-2 - Шрамківської селищної ради в якому просив визнати за відкритим акціонерним товариством «Шрамківський цукровий завод», ідентифікаційний код 00373445 право власності на будівлю, що знаходиться за адресою смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, вул. Крупської, б. 14. Листом від 15.02.2013 року № 144 селищний голова Шрамківської селищної ради повідомив позивача про те, що його заява розглянута на засіданні сесії Шрамківської селищної ради 21.01.2013 року, депутатами прийнято рішення № 28-3/VІ, яким вирішили не давати дозволу на оформлення та реєстрацію свідоцтва на право власності за позивачем на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, вул. Крупської, б. 14. До листа додано копію рішення Шрамківської селищної ради 21.01.2013 року № 28-3/VІ.

25.02.2013 року Шрамківською селищною радою прийнято рішення № 29-6/VІ, яким селищна рада вирішила подати заяву до реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна - будинку № 14 по вул. Крупської в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області. 26.02.2013 року, на виконання рішення селищної ради селищним головою подано заяву, а 26.03.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Панімаш Ю.О. прийнято рішення, яким взято на облік безхазяйне нерухоме майно - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, вул. Крупської, б. 14.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.05.2014 року у справі № 925/398/13 було повністю задоволено позов відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» до Шрамківської селищної ради, визнано за позивачем право власності на нежитлову будівлю бувшого дитячого садка, яка знаходиться по вул. Крупської, б. 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, балансовою вартістю 22278 грн. без урахування ПДВ. Київським апеляційним судом Черкаської області при апеляційному розгляді справи своєю ухвалою від 24.09.2013 року залучено до участі в ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача регіональне відділення Фонду Державного майна України по Черкаській області і постановою від 19.11.2013 року скасовано рішення місцевого господарського суду, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для вирішення справи, а саме - не надано доказів фактичного прийняття спірного майна у власність. Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2014 року касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову апеляційного суду від 19.11.2013 року без змін. При касаційному розгляді справи суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що позивач, в порушення ст. 33 ГПК України, не довів обставин, на які він послався як на підстави своїх позовних вимог, та, крім того, зазначив, що наведені у позові обставини не є підставою визнання за позивачем права власності, оскільки відповідач не оспорює таке право, а відмовляє в його оформленні і зазначене свідчить про відсутність порушення відповідачем права або інтересу позивача.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2013 року у справі № 823/2167/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року, повністю відмовлено в задоволенні адміністративного позову відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» до державного реєстратора реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Панімаш Ю.О., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Шрамківської селищної ради про визнання незаконними дій державного реєстратора по внесенню відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна - нежитлового приміщення по вул. Крупської, б. 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, зобов'язання скасування рішення і реєстраційного запису від 26.03.2013 року.

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 26.03.2014 року у справі № 692/964/13-а повністю відмовлено в задоволенні позову відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» до Шрамківської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 25.02.2013 року № 29-6/VІ «Про подачу заяви до реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області» про взяття на облік спірного майна як безхазяйного.

28.11.2014 року листом за вих. № 11-01-5689 регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Черкаській області на запит позивача надано йому підтвердження права власності на нерухоме майно, зокрема і спірне (а.с. 77-78).

27.01.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон С.Ф., розглянувши заяву відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» про державну реєстрацію їх прав та обтяжень від 15.01.2015 року, прийняла рішення № 18872763, яким відмовила заявнику у державній реєстрації права власності на нерухоме майно - будівлі бувшого дитячого садка, що розташоване за адресою смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, вул. Крупської, б. 14 у зв'язку з ненаданням акту приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або іншого документа, що підтверджує факт передачі такого майна.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі № 823/189/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року, повністю відмовлено в задоволенні адміністративного позову відкритого акціонерного товариства «Шрамківський цукровий завод» до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон С.Ф., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - регіонального відділення Фонду Державного майна України по Черкаській області про визнання незаконним і скасування рішення відповідача № 18872763, зобов'язання держреєстратора здійснити державну реєстрацію та внести до Державного реєстру речове право позивача на нерухоме майно - будівлю бувшого дитячого садка, що розташоване за адресою смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, вул. Крупської, б. 14.

Із висновків оцінювачів вбачається, що ринкова вартість об'єкта оцінки - одноповерхової нежитлової будівлі по вул. Крупської, 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області станом на 11.02.2013 року складала 22278 грн. без ПДВ, станом на 25.06.2015 року - 47936 грн. без ПДВ. Згідно з балансовими довідками позивача і інвентаризаційним описом його основних засобів спірне нерухоме майна обліковується у нього на балансі як основні засоби.

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про визнання судом його права власності на спірне нерухоме майно - нежитлову будівлю по вул. Крупської, 14 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області.

За змістом з ст.ст. 11, 16 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів місцевого самоврядування; майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, передбачених законом, внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом, з інших обставин, з якими закон пов'язує виникнення майнових прав та обов'язків суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України також визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Частиною 6 ст. 86 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 28.03.1995 року, чинній на час приватизації спірного нерухомого майна, визначалось, що відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 21 (підстави виникнення права колективної власності) Закону України «Про власність» в редакції від 28.03.1995 року, право колективної власності виникає на підставі, зокрема, перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна. Приватизація здійснюється у порядку, визначеному законом, ч.ч. 1, 2 ст. 345 ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», в редакції від 15.02.1995 року, визначено поняття приватизації, за змістом якого приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб. Частиною 1 ст. 7 цього ж Закону визначено, що державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Відповідно до статей 1, 6 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Фонд здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. Представництва підпорядковуються регіональним відділенням. Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Із пояснень представників сторін в засіданні суду, поданих представниками сторін суду документів вбачається, що наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 26.10.1995 року № 288-АТ «Про створення відкритого акціонерного товариства» органом приватизації в межах його компетенції було перетворено державне підприємство Шрамківський цукровий завод у відкрите акціонерне товариство «Шрамківський цукровий завод», передано до статутного фонду акціонерного товариства державне майно Шрамківського цукрового заводу, у тому числі і спірна будівля № 14 по вул. Крупської в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, визначено правонаступником державного підприємства «Шрамківський цукровий завод» новостворене акціонерне товариство. Відтак, з цього моменту в результаті правонаступництва право власності на спірне нерухоме майно перейшло до позивача, зазначений факт визнається і підтверджується відповідачем-1 та заперечується відповідачем-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередній редакції ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Згідно з підпунктом 10 п. «б» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції закону до 11.02.2010 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належали делеговані повноваження, зокрема, облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» у підпункті 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» слова «та реєстрація» виключено, редакція закону почала діяти з 16.03.2010 року.

Відтак, вирішення звернення позивача в особі його ліквідатора-арбітражного керуючого від 10.01.2013 року до відповідача-1 з заявою про визнання права власності на спірне нерухоме майно перебувало поза межами повноважень останнього, повноважень на реєстрацію об'єктів нерухомого майна, відповідно до закону, селищна рада не мала і, маючи власні претензії на це майно, прийняла рішення, яким не надала дозволу на оформлення та реєстрацію свідоцтва на право власності за позивачем на це майно та про звернення з заявою до реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області про взяття його на облік як безхазяйного.

Облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади згідно з підпунктом 9 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

За змістом ст. 11128 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В постанові Верховного Суду України від 4 квітня 2011 р. N 3-18гс111 викладено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відмова органу державної реєстрації прав в оформлені права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва суб'єкту господарювання у зв'язку з ненаданням ним необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об'єкт нерухомого майна (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі N 3-54гс11; постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі N 3-55гс11; постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі N 3-60гс11; постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі N 3-61гс11; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 р. у справі N 3-78гс11; постанова Верховного Суду України від 3 жовтня 2011 р. у справі N 3-100гс11; постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2011 р. у справі N 3-105гс11; постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2011 р. у справі N 3-109гс11).

У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно (постанови від 04.12.2012 N 26/133, від 11.12.2012 N 56/68).

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Звернення з позовом про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах, оскільки передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права (постанова від 23.12.2014 N 5011-74/9393-2012).

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»:

п. 2.6. абз. 1, 3 - не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом;

п. 3.12. абз. 4 - під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу;

п. 4.5. - припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

За змістом ст. 1 ГПК України, право звернення до господарського суду мають особи, права і охоронювані законом інтереси яких порушено.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 35 ГПК України: обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, з урахуванням викладених обставин справи і приписів законодавства суд вважає, що позивачем набуто право власності на спірне нерухоме майно в процесі приватизації державного майна на визначеній законом підставі, оспорення цього права відповідачем-2 порушує право позивача на розпорядження цим майном, отже обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права є вірним. Заперечення відповідача-2 в частині вимог про припинення провадження у справі № 925/502/15 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд вважає необґрунтованим, оскільки підстави позову у цій справі інші ніж у справі № 925/398/13, тому позов визнає доказаним, обґрунтованим і задовольняє його повністю, а заперечення відповідача-2 відхиляє.

На підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за відкритим акціонерним товариством «Шрамківський цукровий завод», ідентифікаційний код юридичної особи 00373445, місцезнаходження: 19812, Черкаська область, Драбівський район, смт. Шрамківка, вул. Леніна, буд. 21 право власності на нежитлову будівлю, яка знаходиться по вул. Крупської, 14, в смт. Шрамківка, Драбівського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 10.07.2015 року.

Суддя В.М. Грачов