ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"23" червня 2015 р. Справа № 19/037-12

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12;

у справі за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA;

про стягнення 826320,23 доларів США та 555218,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від заявника (відповідача): ОСОБА_1 (довіреність б/н від 17.01.2015 р.);

від позивача 1: не зявився;

від позивача 2: ОСОБА_2 (довіреність № 304 від 29.05.2014 р.);

від прокуратури: ОСОБА_3 (посвідчення № 031858 від 02.02.2015 р.);

від третьої особи: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядалась справа № 19/037-12 за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA про стягнення 826320,23 доларів США та 555218,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр (08622, Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, гранкарєр; ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) 826320 (вісімсот двадцять шість тисяч триста двадцять) доларів 23 центи США, що по курсу НБУ становить 6602298 (шість мільйонів шістсот дві тисячі двісті девяносто вісім) грн. 64 коп. - заборгованості за гарантією; 52996 (пятдесят дві тисячі девятсот девяносто шість) грн. 42 коп. заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії; 13663 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 01 коп. пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії; 488588 (чотириста вісімдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят вісім) грн. 57 коп. пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2013 року рішення господарського суду від 27.03.2013 року залишено без змін.

04.06.2013 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 року було видано наказ № 19/037-12.

21.05.2015 року до Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр із клопотанням б/н б/д про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 року, відповідно до якої заявник просить суд відстрочити виконання рішення від 27.03.2013 року строком на10 місяців.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

За таких обставин, господарський суд прийняв заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду до розгляду та ухвалою суду від 22.05.2015 року розгляд заяви призначено на 02.06.2015 року.

У судовому засіданні 02.06.2015 року представник позивача 2 (стягувача) надав письмові заперечення на заяву боржника про відстрочення виконання судового рішення та просив суд відмовити боржнику у задоволенні такої заяви.

В судові засідання, які відбулись 02.06.2015 року та 11.06.2015 року заявник, позивач 1, прокурор та третя особа не зявилися, у звязку з чим розгляд заяви відкладався до 11.06.2015 року та 23.06.2015 року відповідно.

22.06.2015 року через канцелярію суду від боржника надійшли пояснення на заперечення позивача 2 (стягувача) подані 02.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року заявник (боржник) підтримав вимоги заяви про відстрочення виконання судового рішення. Стягувач та прокурор заперечували проти задоволення заяви боржника.

Розглянувши в судовому засіданні 23.06.2015 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр про відстрочення виконання рішення суду від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази судом встановлено наступне.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення заявник зазначив та надав докази, що 17.07.2013 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 38912431 про стягнення заборгованості за виконавчим документом наказом Господарського суду Київської області від 04.06.2013 року у справі № 19/037-12, а саме, 826320,23 дол. США, що по курсу НБУ становить 6602298,64 грн. заборгованості за гарантією; 52996,42 грн. заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії; 13663,01 грн. пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії; 488588,57 грн. пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії, що з врахуванням гривневого еквіваленту всього складає 7157546,64 грн.

Заявник, який є боржником, зазначає, що не має можливості сплатити одразу всю суму боргу в розмірі 7157546,64 грн., як того вимагає виконавча служба, що передбачає застосування процедур примусового виконання, які можуть призвести до негативних наслідків для підприємства боржника.

В обґрунтування неможливості відразу сплатити всю суму боргу заявник (боржник) пояснив, що з 2004 року видом його діяльності є виробництво та продаж щебеню. Спірні зобовязання приймались відповідачем (боржником) в той час, як фінансовий стан підприємства був стабільним, обєми заявок контрагентів та попередніх договорів на придбання щебеню забезпечували можливість своєчасно сплачувати необхідні платежі, належним чином виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами, нарощувати обсяги робіт та послуг, розвивати господарську діяльність.

З 2008 року відбулися істотні зміни обставин, якими боржник керувався при укладенні договору гарантії в грудні 2005 року, а саме, у звязку з розгортанням світової фінансової кризи і неготовністю національної економіки до протидії цій кризі, про що, зокрема, зазначено у Рішенні Ради національної безпеки та оборони від 20.10.2008 року, Законі України Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 639-VI від 31.10.2008 року, Законі України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва №800-VI від 25.12.2008 року та в інших численних нормативних актах, сталося стрімке падіння загально-будівельного та загально-промислового виробництва в цілому та в тому числі на ринку продажу будівельного щебеню.

За даними Держкомстату України обсяги будівельних робіт з 2008 по 2014 рік в цілому по Україні зменшились і становили 84,0% до обсягу робіт за 2007 рік, а з кінця 2013 та в 2014 році закупка щебеню зменшилась в рази, що є істотною зміною обставин у відповідній галузі економіки.

Як вбачається з листа №118 Державного підприємства Науково-дослідна виробничо-технічна агенція Стратегія регіонального розвитку Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, світова фінансова криза зумовила скорочення росту обороту виробництва будівельних матеріалів. Ситуація на українському будівельному ринку критична.

Фінансово-економічна криза, що почалася наприкінці 2008 року призвела до занепаду будівельної галузі країни. Внутрішньополітична криза 2013-2014 років погіршили становище настільки, що обєм реалізації готової продукції, що виробляється боржником знизився на 84,6% в порівнянні з 2008 роком, у 2014 році будівельними організаціями тільки на території Києва і Київської області було виконано робіт на 74,2% менше, ніж у 2008 році.

Для порівняння обєму виробництва починаючи з 2008 року по 2015 рік, боржник надав порівняльну таблицю на основі офіційних статистичних даних, з якої вбачається, що в 2008 році виробництво щебеню було прибутковим, починаючи з 2013 року ситуація змінилась в сторону погіршення і з 2014 року ситуація вкрай погіршилась ще й у звязку зі зростанням інфляції, зростанням курсу долара та курсу євро, падінням рівня платоспроможності контрагентів підприємства. Інфляційні процеси в державі та значна зміна курсу долара та євро до гривні є загальновідомими обставинами.

Також, боржник зазначив, що одноразовий продаж у примусовому порядку основних засобів виробництва не призведе до погашення боргу, про що свідчить розшифровка до ряд. 1010 Основні засоби Балансу ТОВ Плисецький гранітний карєр станом на 31.12.2014 року. Вартість основних засобів виробництва не покриває всю суму кредиту, а припинення діяльності по виробництву щебеню зробить неможливим виконання рішення суду в цілому.

Заходи виконавчого провадження не дають змоги здійснювати господарську діяльність, в той же час, боржник обґрунтував, що має можливість погасити борг за умови надання йому додаткового часу шляхом відстрочення виконання рішення суду у справі № 19/037-12 на 10 місяців, зокрема, зазначив, що 01.11.2013 року між боржником та ТОВ Граніт мобіл переробка плюс був укладений договір № П-11/01 про поставку гірничої маси, відповідно до якого ТОВ Плесецький грантіний карєр (Продавець) зобовязується поставляти товар Покупцю (ТОВ Граніт побіл переробка плюс) на підставі заявок останнього. Термін дії договору становить 10 років.

Доказом виконання боржником умов Договору № П-11/01 від 01.11.2013 року слугують видаткові накладні, відповідно до яких боржник здійснює регулярну поставку товару - гірничої маси, а саме: граніти, придатні в якості сировини для виробництва щебеню будівельного, шашки та каменю бутового на користь ТОВ Граніт побіл переробка плюс, починаючи з 01.03.2015 року.

Боржник зазначив, що на даний момент ще не отримав прибутків, достатніх для погашення заборгованості. Проте, працівниками ТОВ Плисецький грантіний карєр був проведений розрахунок, відповідно до якого термін, за який боржник буде в змозі погасити заборгованість перед Банком в загальній сумі 7157546,64 грн. складає 10 місяців за умови можливості здійснення повноцінної господарської діяльності.

Відповідно до пункту 2 розяснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/333 від 12.09.1996 Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Стягувач в запереченнях проти відстрочки виконання судового рішення здебільшого посилається на відсутність винятковості випадку та необґрунтованістю вимог про відстрочку, з чим суд не погоджується. Зокрема, про винятковість випадку свідчить зміна обєктивних обставин, які значно вплинули на господарську діяльність боржника, в той час, як на момент прийняття гарантійних зобовязань боржник виходив з існуючих обставин, які дозволяли розраховувати на спроможність виконати зобовязання своєчасно і належним чином.

Відповідні обєктивні чинники, ускладнюють фінансовий стан боржника і відповідно його спроможність виконати судове рішення. Навіть реалізація активів боржника, що неминуче призведе до банкрутства та ліквідації підприємства, не спроможна погасити заборгованість в повному обсязі. Вчинення заходів примусового виконання судового рішення паралізує роботу підприємства і не дозволить отримувати прибуток для погашення боргу, в той час, як боржник надав суду обґрунтовані пояснення та докази можливості виконання судового рішення з відстрочкою в 10 місяців, що дасть можливість здійснювати господарську діяльність та отримати прибуток.

Також, суд враховуючи матеріальні інтереси сторін їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, встановив, що примусове виконання судового рішення призведе до погіршення фінансового стану боржника аж до неможливості здійснення господарської діяльності та припинення підприємства, в той час, як стягувач не обґрунтував такого ж ступеня незадовільності свого фінансового стану та співрозмірних негативних наслідків тимчасовим відстроченням виконання рішення. Крім того, відстрочення виконання рішення надасть боржнику можливість певний час вільно здійснювати господарську діяльність та отримати прибуток для погашення боргу і дасть змогу зберегти підприємство боржника.

Відстрочка виконання судового рішення не звільняє боржника від відповідальності, присуджені до стягнення суми мають бути сплачені боржником в повному обсязі, в тому числі примусово. Необхідність відстрочки виконання судового рішення обумовлена тяжким фінансовим станом боржника та неможливістю сплатити суму заборгованості одночасно, в той же час заходи примусового стягнення всієї суми боргу можуть призвести до неможливості ведення господарської діяльності боржника та погіршення його фінансового стану, а відтак не гарантують своєчасне та повному обсязі виконання судового рішення з врахуванням матеріальних інтересів обох сторін.

Щодо зауважень стягувача про отримання боржником коштів від реалізації продукції в березні 2015 року в сумі 1500000 грн. не свідчить про отримання чистого доходу, а лише додатково підтверджує зазначені боржником обставини щодо можливості виконання судового рішення за умови здійснення нормальної господарської діяльності. В той же час, арешт майна та коштів на рахунках в значній мірі перешкоджатиме боржнику здійснювати свою господарську діяльність та отримувати прибуток, який потенційно може бути направлений на погашення заборгованості.

Згідно зі статтею 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

За таких обставин, враховуючи специфіку діяльності відповідача, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр про відстрочення виконання рішення суду від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12 на 10 місяців починаючи з дня винесення ухвали до 23.04.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Плисецький гранітний карєр про відстрочення виконання рішення від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12 задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2013 року у справі № 19/037-12 на 10 місяців починаючи з дня винесення ухвали до 23.04.2016 року.

Суддя Т.П. Карпечкін