ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 липня 2015 року Справа № 910/880/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Гольцової Л.А., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля"
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 04.03.2015
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.05.2015
у справі№910/880/15-г Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля"
доПублічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"
пророзірвання (зміну) договору у зв'язку із істотною зміною обставин
в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХII1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додано платіжне доручення №369 від 08.06.2015, у графі "Призначення платежу" якого зазначено: "22030004; Судовий збір Вищ господ суд України, 070, симв звіт, 254, За позов кас скарги на пост Київськ апел госп суду від ТОВ "Украгрозакупівля" у справі №910/878/".

З огляду на викладене платіжне доручення №369 від 08.06.2015, надане скаржником, не може вважатися доказом сплати судового збору в установленому порядку за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 у справі №910/880/15-г. Викладене є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом. Тобто в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення із законодавчим обґрунтуванням порушених норм та із зазначенням конкретних статей та пунктів.

Всупереч зазначеним вимогам, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля" містить лише викладення обставин справи без зазначення того, в чому саме полягає суть порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права.

Наслідки недотримання скаржником вимог п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України визначено у п. 6 ч. 1 ст.1113 ГПК України, згідно з яким касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність поданої касаційної скарги вимогам щодо її оформлення.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ1 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 у справі №910/880/15-г повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді Л.Гольцова

О.Попікова