ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Справа № 923/678/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс", м. Херсон

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про проведення гарантійного ремонту

за участю представників сторін:

від позивача - Бондар А.В. представник, посвідчення адвоката № 554 від 25.07.2012р.

від відповідача - Магда М.А., адвокат, ордер № 042083 від 01.07.2015р.; ОСОБА_4 представник, дов. від 20.02.2014р.

Комунальним підприємством "Херсонський комунальний транспортний сервіс" (позивач) заявлено позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про зобов'язання проведення гарантійного ремонту апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036 та передати позивачу в придатному до експлуатації стані апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036.

Відповідач не визнає позовні вимоги та пояснює, що за його даними апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036 купляла приватна особа - ОСОБА_5. Дані про нього містяться у гарантійній претензії НОМЕР_1. На думку відповідача, саме цим пояснюється той факт, що він не укладав договір у письмовій формі з КП "ХКТС". Оплатити вартість апарату мав ОСОБА_6, однак з невідомих причин це зробило підприємство, де, як потім з'ясувалось, він працює.

Відповідач пояснив, що відповідно до оригінальної інструкції з експлуатації апарату, він призначений для використання тільки в домашньому господарстві. Використання його на підприємстві у промислових масштабах є неприпустимим. Відповідач пояснив, що цю інформацію він доводив позивачеві у той раз, коли вони вперше звернулись з необхідністю провести ремонт апарату 24.06.2014. Тоді були проведені роботи з дефектування, ремонту і заміни запчастин, що підтверджується актом виконаних робіт від 24.06.2014, відповідно до якого позивач не мав претензій. Відповідач зазначив, що тоді він запропонував придбати КП "ХКТП" не побутовий, а промисловий апарат, однак вони відмовились.

Відповідач пояснив, що після повторного звернення позивача 30.12.2014 апарат був оглянутий фахівцем ОСОБА_7 Ним було встановлено порушення таких вимог інструкції з експлуатації:

- апарат призначений для використання лише в домашньому господарстві;

- апарат може бути під'єднаний лише до електромереж, що встановлюється електромонтером відповідно до стандарту Міжнародної електротехнічної комісії;

- на відкритому повітрі використовувати тільки електричні подовжувачі з відповідним маркуванням;

- забороняється експлуатація некваліфікованими особами;

- під час тривалих перерв у роботі слід вимкнути пристрій за допомогою головного вимикача;

- не можна залишати пристрій без нагляду під час роботи;

- не дозволяється експлуатація пристрою при температурі нижче 0°С;

- використовувати армований шланг подачі зі стандартною з'єднувальною муфтою.

Про це зокрема свідчать такі виявлені пошкодження:

- у зоні блоку клапанів наявні механічні домішки у вигляді дрібних частинок мулу, піску, іржі; липкий наліт на клапанах;

- поршнева група має обгорілий колір, що свідчить про перегрівання металу через неприпустимо тривалу роботу апарату без необхідних перерв;

- через зазначені недоліки відбулося потрапляння води із помпи високого тиску в масляну ванну, що викликало знос приводу. Потрапляння води і частинок металу, що відколовся, до опорного підшипника призвело до підвищеного шуму і додаткового зносу.

Відповідач надав фототаблицю із підтвердженням зазначених ушкоджень.

Відповідач приходить до висновку, що зазначені вище недоліки виникли саме після його передання покупцеві внаслідок порушення ним правил користування.

Відповідач повідомив суд, що у зв'язку із необхідністю захисту своїх прав ФОП ОСОБА_1 довелось звертатись за правовою допомогою до адвоката та укласти з ним договір на платній основі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, оплата послуг адвоката належить до судових витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладають при відмові у задоволенні позову на відповідача. Попередній розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" складає 2679,60 грн.

У зв'язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача - Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 2679,60 грн.

Також відповідач подав клопотання про призначення у справі інженерно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- "Чи відбулась несправність миючого апарату високого тиску К7 Саr серійний номер 010036 у зв'язку з порушенням користувачем правил його експлуатації?

Суд зазначене клопотання відхилив, оскільки відповідно до ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається для вирішення господарського спору і потребує спеціальних знань. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Як встановлено судом, для проведення судової експертизи із поставлених відповідачем питань відсутні спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Пропозиція відповідача про доручення провести таку судову експертизу фахівцю, який перебуває у трудових відносинах з відповідачем судом до уваги не приймається, оскільки ця особа не відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу" Крім того, питання проведення гарантійного ремонту придбаної речі урегульований чинним цивільним законодавством, зокрема статтями ст.675, 680 ЦК України, 269 ГК України, тому відповідач не позбавлений права доводити свої заперечення щодо порушення правил експлуатації користувачем доказами визначеними чинним законодавством.

У розгляді справи 07.07.2015р. оголошувалась перерва до 9 год. 30 хв. 08.07.2015р.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Згідно усного договору фізичною особою- підприємцем ОСОБА_8, комунальному підприємству "Херсонський комунальний транспортний сервіс" було поставлено апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036, що підтверджено рахунком на сплату від 19.03.2014 №42 на суму 5722,00 грн. на поставку товару, платіжним дорученням №156 від 21.03.2014.

На виконання досягнутих домовленостей, відповідач передав, а позивач прийняв зазначений товар і отримав гарантійний талон В №570912.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) повну дію (передати маймо, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, між Комунальним підприємством "Херсонський комунальний транспортний сервіс" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір щодо купівлі-продажу апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036, у спрощеній формі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діловою обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до гарантійного талону, підписаного 21.03.2014, був визначений гарантійний термін експлуатації придбаного виробу протягом 12 місяців.

Позивач пояснив, що на виконання умов договору, відповідачем 20.06.2014 було проведено гарантійний ремонт апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036, що підтверджується актом виконаних робіт від 24.06.2014 та записом у гарантійному талоні В №570912.

Також позивач пояснив, що в подальшому через несправність апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036 його позивачем відповідачу 30.12.2014 було передано для проведення гарантійного ремонту.

Позивач зазначив, що 19.01.2015 відповідачем було надано для підпису акт виконаних робіт, для його підписання позивачем із наступною передачею апарату АВД К7.

Позивач звернув увагу суду, що 11.02.15 на адресу відповідача направив лист №54 з вимогою про проведення гарантійного ремонту і повернення товару, який підлягав гарантійному ремонту на протязі 14 днів. Проте, дана претензія залишена відповідачем без задоволення, листом від 27.02.2015 №2-02 відповідач повідомив позивача про те, у зв'язку з використанням апарату у професійних цілях з нього були зняті гарантійні зобов'язання та, що через відмову комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" сплатити роботи по ремонту апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036, його не може бути передано позивачу.

Позивач пояснив суду, що до сьогодні відповідачем апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036, позивачу не повернуто.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з вимогою зобов'язати відповідача здійснити гарантійний ремонт апарата та повернути його позивачеві.

Свої вимоги позивач обґрунтував нормами ст.530,680,269,599 ЦК України, ст. 202 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 2 ст. 680 ЦК України якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Частинами 5, 6 ст. 269 ГК України передбачено, що постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб. Постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку.

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК У країни кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як витікає із матеріалів справи, 21.03.2014р. позивач придбав апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036 з гарантійним терміном використання 12 місяця. Позивач 20.06.2014р. звернувся до відповідача з вимогою провести ремонт апарату в межах гарантійного терміну, що останнім було зроблено без будь-яких зауважень, що підтверджено актом виконаних робіт від 24.06.2014р. та відповідним записом на гарантійному талоні. В акті зазначено, що сторони претензій одне до одного не мають, в тому числі і з питань експлуатації позивачем апарату.

Пізніше, позивач повторно передав цей апарат для діагностики відповідачу 30.12.2014р., про що свідчить розписка ОСОБА_9 Відповідач тільки 19.01.15 склав акт виконаних робіт із зазначеним дефектів та зробив висновок, що апарат використовувався для професійних цілей. В акті зазначено, що роботи проведено у строк, сторони не мають претензії один до одного. Акт підписаний з боку відповідача. В матеріалах справи відсутні докази направлення зазначеного акту позивачеві. Зазначене свідчить, що відповідач фактично мав наміри провести або провів ремонт апарату. Будь-яких претензій ним не було пред'явлено позивачеві щодо експлуатації апарату.

Крім того, суд звертає увагу, що акт складно через 20 днів, що є порушенням ст.8 ЗУ "Про захист прав споживачів", за яким гарантійний ремонт має бути проведено протягом 14 днів. Крім того, дефекти апарату не були зафіксовані 30.12.2014р. при сдачі апарату відповідачеві, тому дефекти, визначені у акті від 19.01.2015р. могли утворитись як до сдачі апарату на ремонт так і після, оскільки невідомо як зберігався апарат з 30.12.2014р. по 19.01.2015р.

Відповідач доводить, що позивач використовував придбаний апарат з порушенням умов користування, а саме, апарат призначений для домашнього користування, як це витікає із Інструкції по застосуванню апарата, а позивач фактично його використовував для професійної діяльності.

Відповідач надав усні пояснення щодо використання позивачем апарату з порушенням інструкції використання, однак, ніякими належними доказами цього факту не довів.

Докази повернення апарата позивачу в матеріалах справи відсутні.

Доводи відповідача щодо зняття апарату з гарантійного обслуговування ним ніяким чином не підтверджені. Також не знайшли свого підтвердження доводи використання апарату з порушенням Інструкції про застосування апарату. Згідно згаданої Інструкції цей апарат високого тиску призначений тільки для використання в домашніх умовах: для миття машин, автомобілей, будівель, інструментів, фасадів, терас, садових засобів з застосуванням струменя води під високим тиском.

Відповідач зробив припущення, що апарат відповідачем використовувався для професійної мийки автомашин, однак, будь-якими доказами не довів

Позивач пояснив, що апарат він використовував для миття фасадних вікон своєї будівлі, де знаходиться підприємство, однак, будь-яких доказів цьому факту також не надав .

Судом оглянуто Інструкцію по застосуванню апарата та встановлено, що в ній не зазначені правила використання апарату та не надано тлумачення поняття "для використання в домашньому господарстві". Також відповідач, припустивши, що позивач апарат використовує для професійної діяльності, не надав будь-якого офіційного визначення "використання апарату для професійної діяльності". При таких обставинах суд дійшов до висновку, що неможливо надати оцінку доводам сторін щодо використання апарата відповідно до Інструкції по використанню апарата або всупереч цієї Інструкції.

Таким чином, суд вважає, що відповідач (продавець) не довів факт використання апарата з порушенням Інструкції про його використання, що стало наслідком його пошкоджень , як того вимагає ст. 679 ЦК України. Також суд встановив, що позивач набув прав власності на апарат у належний спосіб, тому має право на вимогу про проведення гарантійного ремонту та повернення власного майна. У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у сумі 5000грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з оплати послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ПІК.

Згідно п. 6.5. Постанови вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з ним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг: час, який міг би витратити на підготовку матеріали, кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Комунальним підприємством "Херсонський комунальний транспортний сервіс" та адвокатом Бондар А.В. укладено Договір про надання правової допомоги. Загальна оплата роботи Виконавця за ведення справи, передбаченої в п. 1.1 Договору, складає 5000 грн. 00 коп., що підтверджено актом виконаних робіт від 06.05.2015р., платіжним дорученням № 1111 від 29.04.2015р.

Суд з урахуванням складності справи, кількості проведених засідань, матеріального стану відповідача вважає, що судові витрати на послуги адвоката підлягають задоволенню частково у сумі 2500 грн.

Клопотання відповідача про відшкодування позивачем витрат відповідача на послуги адвоката суд відхиляє, оскільки позов задоволено.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) здійснити гарантійний ремонт апарату АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036 та передати Комунальному підприємству "Херсонський комунальний транспортний сервіс" (73026, м. Херсон, вул. Залізнична, 8, ) в придатному до експлуатації стані апарат АВД К7 Саr арт. 1. 168-505.0 s/n 010036.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" (73026, м. Херсон, вул. Залізнична, 8, ) 1218 грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору та 2500 грн. 00 коп. - витрат на оплату послуг адвоката.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.07.2015р.

Суддя Л.М. Немченко