РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/10839/15

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Нові технології"

до Державнрго територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 221 559,08 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Євтєв О.В. - дов.;

від відповідача: Бідюк Б.Ю. - за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-галузева фірма "Нові технології" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 287 960,18грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неналежним чином виконуються умови договору поставки № ПЗ/Т-142347/НЮ від 03.12.14р.

Ухвалою від 28.04.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.05.2015 р.

Судове засідання 26.05.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 02.06.15р. розгляд справи призначено на 02.06.15р.

02.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову в частині стягнення пені, інфляційних, 3% річних, заперечує.

В судовому засіданні 02.06.15р. оголошено перерву до 23.06.15р.

16.06.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано заперечення на відзив. В якому змінює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 153 180,00 грн. заборгованості, 21 489,39 грн. пені, 1 378,80 грн. 3%річних, 45 510,89 грн. інфляційних. Тобто, у вказаній заяві позивач фактично зменшує позовні вимоги.

Вищеописана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому приймається до розгляду та свідчить про нову ціну позову з якої і підлягає вирішенню спір у даній справі (п. 6 Листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008р., № 01-8/482).

В судовому засіданні 23.06.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.14р. між ТОВ НВФ «Нові технології» (надалі - позивач, постачальник) та ДТГО «Південно-Західна залізниця» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір №ПЗ/Т-142347/НЮ.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар відповідно до Специфікації, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Найменування, кількість та асортимент товару визначений у специфікації яка є невід'ємною частиною даного договору (п.1.2. договору.).

Згідно п.5.2. договору покупець, здійснює оплату поставленого товару, на підставі виставлених рахунків, протягом 30 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акта-прийому передачі товару або накладної.

Відповідно до п. 14.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.14р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 273 180,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № НТ-000027 від 05.12.14р, Актом прийому передачі №5 від 05.12.14р., накладною №5 від 05.12.14р., Довіреністю № 504 від 04.12.14р., рахунком-фактурою № НТ-000028 від 25.12.14р, Актом прийому передачі №6 від 25.12.14р., накладною №6 від 25.12.14р., Довіреністю № 551 від 25.12.14р. , копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором, сплативши частково за поставлений товар, в зв'язку з чим у нього на час прийняття рішення по справі виникла заборгованість на загальну суму 153 180,00 грн. (273 180,00 - 120 000,00 = 153 180,00).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У пункті 9.2. договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості, за кожен день такого прострочення, включаючи день оплати.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача (з урахуванням заяви фактично про зменшення розміру позовних вимог), не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити пені у розмірі 21 489,39 грн. за період з 26.01.2015 по 07.04.2015р., 1 378,80 грн. 3% річних, 45 510,89 грн. інфляційних.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення відповідача, щодо розрахунку суми пені, інфляційних втрат, 3% річних не приймаються судом до уваги. Згідно п.5.2. договору №ПЗ/Т-142347/НЮ від 03.12.2014 р. ДТГО «Південно-західна залізниця» повинне здійснити оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів. Оскільки, Акт прийому-передачі товару на поставку першої партії товару на суму 128 910,0 грн. підписано 05.12.2014 р. Враховуючи режим роботи банківської системи (на підставі листа НБУ від №25-205/73085, яким враховано розпорядження КМУ від 12.11.2014 №1084-р «Про перенесення робочих днів у 2015 році») 30 банківських днів закінчили перебіг 26.01.2015 р. Акт прийому-передачі товару на поставку другої партії товару на суму 144 270,00 грн. підписано 25.12.2014 р. для оплати другої партії товару, закінчили перебіг 13.02.2015 р. Отже, позивачем вірно визначено періоди нарахування пені, інфляційних та 3% річних, а розрахунок є арифметично вірним.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір неустойки, яка судом не задовольняється, виходячи з наступного.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 83 ГПК України передбачено право, а не обов'язок господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження наявності виняткових випадків для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (м. Київ, вул. Лисенка, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Нові технології» (Черкаська обл. м.Сміла, вул. Ржевська, 2; ) 153 180 (сто п'ятдесят три тисячі сто вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 21 489 (двадцять одну тисячу чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 39 коп. пені, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 80 коп. 3% річних, 45 510 (сорок п'ять тисяч п'ятсот десять) грн. 89 коп. інфляційних та 4 431 (чотири тисячі чотириста тридцять одну) грн. 18 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.06.2015р.

Суддя І.О.Домнічева