ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" липня 2015 р.Справа № 916/2137/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб-Рішельє";

до відповідача: 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України;

про визнання недійсним договору оренди

За участю військового прокурора Одеського гарнізону

Суддя Горячук Н.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: за дов. Пашнєва Ю.В.;

Від третьої особи: за дов. Дідух С.П.;

Від прокурора: за посв. Немцев Є.Г.;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб-Рішельє" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №41/ск від 01.08.2006р., укладеного між 9 Спортивним клубом армії Південного оперативного командування та Товариством з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб-Рішельє".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Міністерство оборони України.

08.07.2015р. за вх.суду№2-3755/15 військовий прокурор звернувся до суду з заявою про вступ у справу.

Позивач на позовних вимогах наполягає та звернувся до суду в телефонному режимі з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Судом клопотання відхилене, оскільки не підтверджене належним чином.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов та просить застосувати до позовних вимог позовну давність.

Третя особа проти позовних вимог заперечує, але письмових заперечень не надано.

Прокурор проти позовних вимог заперечує про що надав усні пояснення.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

01.08.2006 р. між 9 Спортивним клубом армії Південного оперативного командування та Товариством з обмеженою відповідальністю „Футбольний клуб - Рішельє" був укладений договір оренди нерухомого майна № 41/ск (далі договір), предметом якого є передача у строкове платне користування державного нерухомого майна загальною площею 283,6кв.м, а саме: нежитлові приміщення будівлі за генеральним планом №12 військового містечка №216, площею 255,6кв.м та підтрибунне приміщення за генеральним планом №10 військового містечка №216, площею 28кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська,12, що знаходиться на балансі 9 Спортивного клубу армії Південного оперативного командування, вартість якого станом на 19.06.2006р. за незалежною оцінкою становить 1492318грн.

Позивач зазначає, що договір має бути визнаним недійсним оскільки він не був підписаний директором ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" Чілібі П.Х., а підпис, який стоїть в договорі не відповідає справжньому підпису Чілібі П.Х.

Позивач стверджує, що договір оренди суперечить волевиявленю учасника право чину та не відповідає його внутрішній волі.

Позивач вказує, що особа, яка підписала договір не мала на це відповідних повноважень та не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 41/ск від 01.08.2006р. укладений між 9 Спортивним клубом армії Південного оперативного командування та Товариством з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб-Рішельє".

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що передача військового майна в оренду здійснюється виключно на конкурсних засадах, з проведенням відповідних узгоджень (договір погоджений начальником КЕВ м. Одеси Яковенко В.А.), укладання договору оренди військового майна є довготривалою процедурою із наданням заявки на участь у конкурсі та участі у самому конкурсі.

Позивач брав участь у конкурсі у зв'язку з чим з ним і був укладений договір оренди.

Крім того до договору були укладені додаткові угоди які також були підписані директором позивача.

Протягом 2006-2010р.р. договір виконувався сторонами у повному обсязі. У 2011р. у позивача виникла заборгованість по сплаті орендної плати у зв'язку з чим військова прокуратура в інтересах держави в особі 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України звернулася до господарського суду Одеської області з позовом про примусове стягнення заборгованості. Рішенням суду від 11.04.2011р. по справі №8/17-291-2011 позовні вимоги прокурора визнані ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" у повному обсязі про що у справі є відповідна заява підписана директором ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" Чілібі П.Х.

Відповідач зазначає, що п.10.1 договору сторони визначили строк дії договору з 01.08.2006р. по 31.07.2011р.

Листом від 25.05.2011р. ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" було повідомлене про закінчення строку дії договору та про відсутність наміру 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України продовжувати строк його дії.

Однак військове майно не було повернуто, у зв'язку з чим рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.212р. по справі №5017/380/2012 було зобов'язано ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" звільнити та повернути 9 Спортивному клубу Управління спорту Міністерства оборони України орендоване майно. 15.04.2015р. майно було повернуто 9 Спортивному клубу Управління спорту Міністерства оборони України

З метою стягнення неустойки за час неповернення майна військовим прокурором пред'явлено п'ять позовів про стягнення неустойки за період з 01.08.2011р. по 15.04.2015р., які були судом задоволені (рішення господарського суду Одеської області від 02.04.2012р. по справі №5017/321/2012, рішення господарського суду Одеської області від 26.11.2012р. по справі №5017/2921/2012, рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2013р. по справі №916/2580/13, рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2015р. по справі №916/994/15-г).

Відповідач зазначає, що накази по вказаним рішенням знаходяться на виконанні в органах державної виконавчої служби, строк дії договору закінчений та майно повернуто орендодавцю.

Під час дії договору позивач не звертався та не заявляв про недійсність договору з посиланням на те, що підпис не належить директору Чілібі П.Х. ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" договір визнавав та виконував, сплачуючи орендну плату та інші передбачені договором платежі.

Крім того відповідач, посилаючись на п.2.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання право чинів (господарських договорів) недійсними", вказує, що до вимог про визнання право чинів недійсними застосовується загальна позовна давність.

Позивачу відомо про підписання спірного договору оренди з 2006 року тому строк позовної давності сплинув для звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору з причин підпису договору невстановленою особою.

Враховуючи викладене, відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб-Рішельє" в позовних вимогах.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нерухомого майна № 41/ск, предметом якого є передача у строкове платне користування державного нерухомого майна загальною площею 283,6кв.м, а саме: нежитлові приміщення будівлі за генеральним планом №12 військового містечка №216, площею 255,6кв.м та підтрибунне приміщення за генеральним планом №10 військового містечка №216, площею 28кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська,12, що знаходиться на балансі 9 Спортивного клубу армії Південного оперативного командування, вартість якого станом на 19.06.2006р. за незалежною оцінкою становить 1492318грн.

Посилання позивача на те, що договір не був підписаний директором ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" Чілібі П.Х., а підпис, який стоїть в договорі не відповідає справжньому підпису Чілібі П.Х. судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Згідно Закону України „Про оренду державного та комунального майна", Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України", ст.7 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних Силах України" передача військового майна в оренду здійснюється на конкурсних засадах з проведенням узгоджень.

Позивач брав участь у конкурсі, внаслідок чого був укладений договір оренди №41/ск від 01.08.2006р.

Відповідач протягом 2006 - 2010р.р. сплачував орендну плату та інші платежі згідно умов договору та підписав додаткові угоди від 05.01.2007р., від 01.06.2007р.

Позивач (директор ТОВ "Футбольний клуб-Рішельє" Чілібі П.Х.) 30.05.2007р. звертався до відповідача з листом в якому посилається на договір оренди №41/ск від 01.08.2006р. та просить відмовити в оренді приміщення площею 28кв.м., що знаходиться в будівлі №12 військового містечка №216. За актом приймання-передачі підписаним Чілібі П.Х. приміщення площею 28кв.м. було передано 9 Спортивному клубу Управління спорту Міністерства оборони України.

У 2011р. у позивача виникла заборгованість по сплаті орендної плати у зв'язку з чим військова прокуратура в інтересах держави в особі 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України звернулася до господарського суду Одеської області з позовом про примусове стягнення заборгованості. Рішенням суду від 11.04.2011р. по справі №8/17-291-2011 позовні вимоги прокурора визнані ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" у повному обсязі про що у справі є відповідна заява підписана директором ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" Чілібі П.Х.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили строк дії договору з 01.08.2006р. по 31.07.2011р.

Листом від 25.05.2011р. ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" було повідомлене про закінчення строку дії договору та про відсутність наміру 9 Спортивного клубу Управління спорту Міністерства оборони України продовжувати строк його дії.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.212р. по справі №5017/380/2012 було зобов'язано ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" звільнити та повернути 9 Спортивному клубу Управління спорту Міністерства оборони України орендоване майно. 15.04.2015р. майно було повернуто 9 Спортивному клубу Управління спорту Міністерства оборони України

З метою стягнення неустойки за час неповернення майна військовим прокурором пред'явлено п'ять позовів про стягнення неустойки за період з 01.08.2011р. по 15.04.2015р., які були судом задоволені (рішення господарського суду Одеської області від 02.04.2012р. по справі №5017/321/2012, рішення господарського суду Одеської області від 26.11.2012р. по справі №5017/2921/2012, рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2013р. по справі №916/2580/13, рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2015р. по справі №916/994/15-г).

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Посилання позивача на те, що особа, яка підписувала договір в інтересах позивача не є підписом директора Чілібі П.Х. судом до уваги не приймаються, з огляду на те, що своїми діями протягом 2006-2015р.р. директор ТОВ „Футбольний клуб - Рішельє" Чілібі П.Х. підтвердив наявність між сторонами орендних відносин.

В своєму відзиві відповідач просить у позові відмовити та застосувати позовну давність посилаючись на п.6 ч.2. ст.258 Цивільного кодексу України та п.2.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання право чинів (господарських договорів) недійсними".

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" із змінами та доповненнями внесеними постановами пленуму Вищого господарського суду України №13 від 17.12.2013р., №6 від 10.07.2014р.).

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведені обставини викладені в позовній заяві, які порушують його право або охоронюваний законом інтерес, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Судові витрати покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 13 липня 2015 р.

Суддя Н.О. Горячук