КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Справа№ 910/7235/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: представник Величко І.П. - за довіреністю.

Від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року

у справі № 910/7235/15-г (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання

"Павлоградський хімічний завод"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

про стягнення 8 077 040, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про стягнення 8 077 040, 00 грн., з яких 8 000 000, 00 грн. - заборгованість по вкладу, 49 315,07 грн. - відсотки по вкладу, 26 401,75 грн. - пеня та 1 323, 18 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору банківського вкладу "Прогресивний" № 144188-41.4-5116814 від 29.12.2014 року щодо перерахування коштів позивача у розмірі 8 000 000,00 грн. на його поточний рахунок.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року у справі № 910/7235/15-г позов задоволено частково, а саме стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" 8 000 000 (вісім мільйонів) грн. 00 коп. - суму банківського вкладу, 49 315 (сорок дев'ять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 07 коп. - заборгованість по відсоткам, 1 323 (одну тисячу триста двадцять три) грн. 18 коп. - 3 % річних та витрати на сплату судового збору в розмірі 72 841 (сімдесят дві тисячі вісімсот сорок одна) грн. 12 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішенням Правління НБУ від 19.03.2015 року віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних, про що винесено постанову № 190. Крім того, 19.03. 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначено уповноважену особу фонду на здійснення тимчасової адміністрації, у зв'язку з чим, згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (банк) та Державним підприємством "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (вкладник) був укладений договір банківського вкладу "Прогресивний" № 144188-41.4-5116814, за умовами якого вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі 15000000,00 грн., термін повернення вкладу - 30.01.2015, з настанням терміну повернення вкладу банк повертає вкладникові вклад та нараховані проценти в порядку та на умовах, встановлених договором. Процентна ставка за складом встановлюється у розмірі 15 %, крім випадку, передбаченого п.2.4.5 цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору вкладник перераховує зі свого власного поточного рахунку грошові кошти в безготівковій формі на вкладний (депозитний) рахунок № 09 в Дніпропетровському міському відділенні ПАТ "Банк "Київська Русь", а банк приймає грошові кошти вкладника в сумі, визначеній в п. 1.1 цього договору.

Згідно з п. 2.4.3 договору нараховані проценти сплачуються банком щомісячно, першого банківського дня місяця, наступного за тим, за який вони нараховані та/або в день повернення вкладу.

У п.2.5 договору сторони передбачили, що продовження строку розміщення вкладу, поповнення вкладу, зміна процентної ставки здійснюється за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковим договором до цього договору.

Матеріали справи свідчать про те, що 30.01.2015 року сторони уклали договір про внесення змін № 1 до договору банківського вкладу "Прогресивний" № 144188-41.4-5116814, відповідно до умов якого встановили термін повернення вкладу - 19.02.2015 року.

Крім того, 19.02.2015 сторони уклали договір про внесення змін № 2 до договору банківського вкладу "Прогресивний" № 44188-41.4-5116814, відповідно до умов якого банк 20.02.15 здійснює часткове повернення вкладу в сумі 7000000,00 грн. Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору в редакції договору про внесення змін № 2 вкладник надає банку, а банк розміщує від вкладника грошові кошти в сумі 8000000,00 грн, термін повернення вкладу - 16.03.2015 року.

Пунктами 3.3.3, 3.3.2 договору сторонни узгодили, що банк зобов'язаний нараховувати та сплачувати вкладнику проценти в строки та в розмірах, передбачених цим договором, повернути вклад, прийнятий від вкладника в термін, визначений п.1.2 цього договору.

Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами всіх зобов'язань.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до п. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2015 року позивач направив на адресу відповідача лист (вих. № 30/168-103 від 11.03.2015 р.), в якому нагадувало про закінчення 16.03.2015року терміну дії Договору банківського вкладу № 144188-41.4-5116814 від 29.12.14 і просило повернути суму вкладу та відсотків на поточний рахунок позивача в АБ "Укргазбанк".

Проте, станом на 01.04.2015 р. сума вкладу в розмірі 8 000 000,00 грн. не була повернута позивачу, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період з 29.12.2014 року по 01.04.2015 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015 року до Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" з 20.03.2015 року по 19.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 31).

Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими законодавчими актами під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452 від 23.02.2012.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За приписами ч. 5 ст. 36 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється. зокрема: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів. встановленого цим Законом.

Враховуючи викладені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року у даній справі - скасуванню.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року у справі № 910/7235/15-г скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Заводська, 44, ідентифікаційний код 14310112) в дохід Державного бюджету 36 540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

5. Матеріали справи № 910/7235/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська