ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 921/104/14-г/1

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «ПСП Аметист» б/н від 26.04.2014 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2014 року

у справі № 921/104/14-г/1

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства «ПСП «Аметист», с.Полупанівка Підволочиського району Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 526 101,38 грн.,

за участю представників:

від позивача: Драгомерецький І.П. - довіреність № 09-32/553 від 11.08.2014 року;

від відповідача: Шевчук В.О. - довіреність б/н від 22.05.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до ПП «ПСП «Аметист» про стягнення заборгованості 434 700, 51 грн. заборгованості по кредиту, 88 271,13 грн. заборгованості по процентах, 29 530,95 грн. пені (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог № 7318 від 31.03.2014 року)

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2014 року у справі № 921/104/14-г/1 (суддя Чопко Ю.О.) позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з Приватного підприємства «ПСП Аметист» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - 434 700,51 грн. заборгованості по кредиту, 88 271,13 грн. заборгованості по процентах, 29 530,95 грн. пені.

Не погоджуючись з даним рішенням ПП «ПСП Аметист» б/н від 26.04.2014 року подало апеляційну скаргу б/н від 26.04.2014 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2014 року скасувати в частині стягнення відсотків за користування кредитом, розрахованих за підвищеною ставкою та відсотків за користування кредитом, нарахованих на прострочену заборгованість по сплаті кредиту, та в частині стягнення відсотків за неправомірне користування кредитом розрахованих за підвищеною ставкою, та нарахованих відсотків за неправомірне користування кредитом, які перевищують шестимісячний строк позовної давності. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в зазначених позовних вимогах відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, вказаної в п. 3.2. кредитного договору відбувається шляхом письмового повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом 5 банківських днів з дати її збільшення (п. 4.2.3 кредитного договору). Доказів виконання даної умови позивачем до суду не було подано, а відтак нарахування збільшеної відсоткової ставки суперечить умовам договору.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 123-6/198 від 23.05.2014 року, в якому просив рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2014 року залишити без змін.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року та від 28.10.2014 року було призначено у справі судово-економічну експертизи на вирішення яких були поставлені наступні питання:

1) Чи підтверджується визначена позивачем у розрахунках позовних вимог (а.с. 103 - 105) заборгованість відповідача ПП «ПСП «Аметист» згідно кредитного договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року (враховуючи договори про внесення змін до кредитного договору), виходячи з наведених у позові обставин та здійснених відповідачем платежів?

Відобразити у формі таблиці порядок утворення заборгованості ПП «ПСП «Аметист» з повернення кредиту щомісячно станом на 21.03.2014 року, виходячи з умов кредитного договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року (враховуючи договори про внесення змін до кредитного договору), щодо строків сплати заборгованості по тілу кредиту на дати виникнення зобов'язань;

2) Чи відповідає станом на 21.03.2014 року фактичний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом ПП "ПСП «Аметист» перед ПАТ «Промінвестбанк», згідно кредитного договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року (враховуючи договори про внесення змін до кредитного договору) умовам даного кредитного договору та наявному у справі відповідному розрахунку заборгованості, виходячи з наведених у позовній заяві обставин та здійснених відповідачем платежів?

3) Чи відповідає станом на 21.03.2014 року фактичний розмір заборгованості по процентам за неправомірне користування кредитом ПП «ПСП «Аметист» перед ПАТ "Промінвестбанк" згідно кредитного договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року (враховуючи договори про внесення змін до кредитного договору) умовам даного кредитного договору та наявному у справі відповідному розрахунку заборгованості, виходячи з зазначених у позовній заяві обставин та здійснених відповідачем платежів?

4) Чи відповідає станом на 21.03.2014 року фактичний розмір заборгованості по пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів та за прострочення слати тіла кредиту згідно кредитного договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року (враховуючи договори про внесення змін до кредитного договору) умовам даного кредитного договору та наявному у справі відповідному розрахунку заборгованості, виходячи з зазначених у позовній заяві обставин та здійснених платежів?

У висновку експерта № 1169/14-22 від 07.05.2015 року Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо результатів проведення судово-економічної експертизи зазначено, що в результаті проведених розрахунків сума заборгованості по кредитному договору № 01-1/28 від 03.08.2011 року станом на 21.03.2014 року складає 393 783,88 грн. суми заборгованості по кредиту та 54 562,79 грн. суми заборгованості по відсотках, 18 050,31 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі директора філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернопіль» ОСОБА_4, та ПП «ПСП «Аметист» (позичальник) було укладено кредитний договір № 01-1/28 про відкриття кредитної лінії (надалі договір). Згідно умов договору банк зобов'язався надати позивальнику кредит шляхом відкриття не відновлюваної кредитної лінії у сумі яка не може перевищувати 600000 грн., на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити.

Пунктом 2.2. кредитного договору сторони погодили строки погашення сум кредиту та зазначили, що кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 31 березня 2014р.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що кредит надається із наступним цільовим призначенням: інвестиційні цілі.

Відповідно до п. 3.1. договору сторони передбачили, що за відкриття кредитної лінії позичальник одноразово сплачує Банку комісійну винагороду в розмірі 0,5 % від суми ліміту кредитної лінії. За надання банківських послуг за операціями оформлення забезпечення Позичальник не пізніше дня видачі кредиту одноразово сплачує комісійну винагороду в сумі 5100 грн., з ПДВ.

У відповідності до п. 3.2 договору, відсотки за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 17,5% річних у валюті кредиту.

Нарахування Банком відсотків здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів.

Пунктом 3.3. сторони погодили, що у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2. строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 19,5 відсотків річних у валюті кредиту.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що банком було надано позичальнику кредит, що підтверджується платіжними дорученнями ПП «ПСП Аметист» №1 від 08 серпня 2011р. на суму 194997,78 грн.; №17 від 05 серпня 2011р. на суму 382310,40 грн.; №14 від 08 серпня 2011р. на суму 2402,00 грн.; №108 від 10 серпня 2011р. на суму 1496,88 грн.; №109 від 12 серпня 2011р. на суму 1496,88 грн.; №111 від 12 серпня 2011р. на суму 17266,06 грн.

28.12.2011 року між банком та позичальником було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, згідно умов якого викладено у новій редакції п. 3.3. договору, а саме у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 договору невиконання графіку зниження ліміту кредитної лінії позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки в розмірі 22,5 % річних на суму простроченої заборгованості; у разі невиконання у встановлений строк відкладальних умов позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки в розмірі 22,5 % річних на всю суму кредитної заборгованості до дати виконання відкладальних умов.

17.10.2012 року між банком та позичальником було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, згідно умов якого, зокрема, викладено п. 3.3 договору у новій редакції, за якою у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка зазначена у договорі як дата виконання зобов'язання, до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 22,5 % річних, у разі невиконання у встановлений строк відкладальної умови позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи з процентної ставки у розмірі 22,5 % річних на всю суму кредитної заборгованості до дати виконання відкладальних умов.

В п.13 договору від 17.10.2012 року про внесення змін до кредитного договору сторони погодили, що цей договір вступає в силу після його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін з дати, що буде вказана у відповідному повідомленні банку, що направляється позичальнику засобами поштового зв'язку або за допомогою комплексу дистанційного обслуговування клієнтів «PIB ONLINE».

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що позичальник свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав належним чином, кредитні кошти в строк визначений п. 2.2. кредитного договору не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 434700,00 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 88271,13 грн., заборгованість по пені 29 530,95 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріали справи не містять відомостей про сплату відповідачем на користь позивача 434 700,51 грн. заборгованості по кредиту, 88 271,13 грн. заборгованості по процентах (за період з 05.08.20011 року по 20.03.2014 року).

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог та встановлено, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо 434 700,51 грн. заборгованості по кредиту, 88 271,13 грн. заборгованості по процентах (за період з 05.08.20011 року по 20.03.2014 року).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (штраф і пеня). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610 - 612 ЦК України).

В п. 5.3. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату суми кредиту та/або відсотків за надання кредиту та/або плати за кредит та/або відсотків за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 29 530,92 грн. пені за період з 22.07.2013 р. по 21.03.2014 р.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує факту порушення ним умов кредитного договору щодо сплати платежів, а лише не погоджується із сумою боргу, яка зазначена в позовній заяві.

На думку відповідача у нього існує борг перед позивачем в сумі 393 783,88 грн. суми заборгованості по кредиту та 54 562,79 грн. заборгованості по відсотках, 18 050,31 грн. пені. Зазначена сума була виведена у висновку експерта № 1169/14-22 від 07.05.2015 року Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо результатів проведення судово-економічної експертизи у даній справі.

Висновок експерта № 1169/14-22 від 07.05.2015 року Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо результатів проведення судово-економічної експертизи у даній справі, колегією суддів оцінюється критично.

Згідно ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Судом встановлено, що висновок експерта виведений із розрахунку заборгованості за кредитним договором по ставці 17,5%. Експерт надав правову оцінку умовам кредитного договору та прийшов до висновку, що договір про внесення змін від 17.10.2012 року до кредитного договору (який передбачає ставку 22,5 %) не набрав чинності.

Однак, в п.13 договору від 17.10.2012 року про внесення змін до кредитного договору сторони погодили, що цей договір вступає в силу після його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін з дати, що буде вказана у відповідному повідомленні банку, що направляється позичальнику засобами поштового зв'язку або за допомогою комплексу дистанційного обслуговування клієнтів «PIB ONLINE».

Позивачем було долучено до матеріалів справи повідомлення від 19.10.2012 року ПАТ «Промінвесбанк», яке було адресовано ПСП «Аметист» щодо того, що договір про внесення змін від 17.10.2012 року до кредитного договору вступає в силу з 22.10.2012 року. Зазначене повідомлення було доставлене клієнту (ПСП «Аметист») за допомогою комплексу дистанційного обслуговування клієнтів «PIB ONLINE» 19.10.2012 року, як це передбачено умовами договору від 17.10.2012 року про внесення змін до кредитного договору. А відтак, твердження експерта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо набрання чинності договору від 17.10.2012 року про внесення змін до кредитного договору спростовуються вищенаведеним.

Необґрунтованими є посилання відповідача, на те, що він не отримав повідомлення позивача про те, що договір про внесення змін від 17.10.2012 року до кредитного договору вступив в силу з 22.10.2012 року.

В матеріалах справи міститься Акт № 1 про початок обслуговування клієнта за допомогою комплексу від 07.04.2011 року, який підписаний сторонами у справі. В даному Акті зазначено, що банк на виконання умов договору на розрахункове обслуговування за допомогою системи дистанційного обслуговування № 338426-191, укладеного між клієнтом та банком 06.04.2011 року надав, а клієнт отримав доступ до комплексу.

Разом з тим, колегією суддів також встановлено, що експерт здійснив розрахунок відсотків за кредитним договором по ставці 17,5% річних, оскільки вважав що договір про внесення змін до договору від 17.10.2012 року не набрав чинності. При цьому, експертом не було звернено уваги на те, що вже 28.12.2011 року, сторони у договорі про внесення змін до кредитного договору погодили відсоткову ставку за неправомірне користування кредитом у розмірі 22,5 % річних.

Також, колегія суддів зазначає, що у висновку експерт здійснив розрахунок пені за період з 07.08.2013 року по 06.02.2014 року та послався на ст. 232 ГК України відповідно до якої, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Однак, експерт не звернув уваги на те, що умовами кредитного договору визначено, що за несвоєчасну сплату суми кредиту та/або відсотків за надання кредиту та/або плати за кредит та/або відсотків за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення та нараховується щоденно. Така умова договору відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, про відхилення висновку експерта № 1169/14-22 від 07.05.2015 року Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо результатів проведення судово-економічної експертизи у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2015 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Дубник О.П.

Матущак О.І.