ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р.Справа № 922/2800/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Кобиченко Н.М.

розглянувши справу

за позовом Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Харків
до Бабаївської селищної ради, с. Бабаї
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, за витягом з договору про надання правової допомоги від 10.04.2015 року

відповідача - Кравець В.М., дов. № 567 від 02.06.2015 року, Оробінський С.П., дов. № 556 від 03.06.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про зобов*язання відповідача за свій рахунок демонтувати торгівельні павільйони, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Представники відповідача у судовому засіданні 24 червня 2015 року підтримують клопотання про припинення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 24 червня 2015 року проти клопотання відповідача про припинення провадження у справі заперечує.

Представник позивача у судовому засіданні 24 червня 2015 року підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 24 червня 2015 року та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечують, просять відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 24 червня 2015 року вказано, що клопотання відповідача про припинення провадження у справі буде розглянуто у наступному судовому засіданні та оголошено перерву до 02 липня 2015 року до 10 годин.

02 липня 2015 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримують клопотання про припинення провадження у справі, посилаючись на те, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Представник позивача у судовому засіданні проти клопотання відповідача про припинення провадження у справі заперечує.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, спір за предметною ознакою подвідомчий господарському суду, але одна з сторін не може бути учасником господарського процесу та право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано належних доказів, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі та починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні та у наданому відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечують, просять відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Суб*єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 (позивач) є власником магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 34429653.

Біля магазину за вказаною адресою розміщені торгівельні павільйони - тимчасові споруди для провадження підприємницької діляності, балансоутримувачем яких є Бабаївська селищна рада (відповідач), згідно листа Бабаївської селищної ради № 02/274 від 17 березня 2015 року.

Позивач вввжає, що торгівельні павійони, самовільно розміщені біля магазину Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, розташовані з порушенням протипожежних норм, що може завдати шкоду життю, здоров*ю або майну громадян.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, судовий захист цивільного права та інтересу.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В позові позивач вказує, що кіоски розміщено самовільно, але з матеріалів справи вбачається, що Бабаївською селищної ради, кіоски не встановлювались. Відповідач прийняв ці кіоски в свою власність внаслідок відмови від них власника на користь Бабаївської селищної ради, про що свідчить рішення XVIII сесії V скликання Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 03 жовтня 2008 року.

В позовній заяві позивач посилається на Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21 жовтня 2011 року.

Суд вважає, що вказаний Порядок не може застосовуватись і посилання на нього є безпідставним, оскільки відповідач не встановлював кіосків, а прийняв їх на свій баланс ще в 2008 році, що не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішення XVIII сесії V скликання Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 03 жовтня 2008 року на сьогоднішній день є чинне, ніким не оскаржене, та таким що є обов'язковим для всіх осіб на цій території.

Таким чином, Суб*єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2, звертаючись до суду з даним позовом не надав жодного доказу порушення своїх прав.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 03.07.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець