ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа № 911/2472/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс», м.Київ

до Державного підприємства «Феодосійський оптичний завод», м.Феодосія

про стягнення 1339977,69 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача - Зимовска І.О.

Відповідача - не з'явився

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позов Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» до Державного підприємства «Феодосійський оптичний завод» про стягнення 1339977,69 грн.

Провадження у справі № 911/2472/15 порушено ухвалою від 16.06.2015 року та призначено справу до розгляду на 30.06.2015 року.

В судовому засіданні 30.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. В судове засідання 30.06.2015 року відповідач не з'явився, відзив на позов не надав.

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 року № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Вищий господарський суд України в інформаційному листі від 15.05.2014 року № 01-06/615/14 «Про Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначив, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку.

Як вбачається з Доповідної записки керівника апарату Господарського суду Київської області на окуповану територію Автономної Республіки Крим доставка поштової кореспонденції не здійснюється, що підтверджується довідками-листами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про тимчасове призупинення поштових відправлень.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державним підприємством «Укроборонсервіс» (позивач) та Державним підприємством «Феодосійський оптичний завод» (відповідач) було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 7-29011/15-14 від 13.01.2014 року (далі - Договір), за яким позивач перерахував 1 000 000 грн. на поточний рахунок відповідача, а відповідач повинен був повернути надану фінансову допомогу протягом 12 (дванадцяти) календарних місяців, відповідно до п. 4.1. Договору.

23.01.2014 року платіжним дорученням № 217 позивачем було перераховано на рахунок відповідача 650 000,00 грн., а 27.01.2014 року платіжним дорученням № 458 - 350 000,00 грн.

Відповідач повинен був повернути надану позивачем фінансову допомогу у сумі 650 000 грн. до 23.01.2015 року та 350 000 грн. - до 27.01.2015 року.

Станом на день підготовки цієї позовної заяви відповідач не повернув позивачеві грошові кошти, тобто, не виконав свої зобов'язання за Договором. 14.01.2015 року позивачем був направлений лист (вих. 29/3.1.1-173) з вимогою про повернення 1 000 000,00 грн., який залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 1 000 000 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з порушенням позивачем грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 1 000 000 грн. основного боргу, 330 065,36 грн. інфляційних за період з 28.01.2015 року по 25.05.2015 року та 9 912,33 грн. 3 % річних за період з 24.01.2015 року по 25.05.2015 року, всього 1 339 977,69 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, інфляційні та річні нараховані за фактичний період існування заборгованості на суму боргу, що існувала на відповідну дату, таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних в сумі 330 065, 36 грн. грн. та 3% річних в сумі 9 912,33 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства «Феодосійський оптичний завод» (98100, м. Феодосія, вул. Московська, 11, код 14310649) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 30/1, код 21552117) 1 000 000 грн. основного боргу, 330 065,36 грн. інфляційних, 9 912,33 грн. 3 % річних та 26799,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик