ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Справа № 911/4333/14

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Круглікової К.С.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року у справі № 911/4333/14 господарського суду Київської області за позовом Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека-Інвест", треті особи: Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, Міський культурний центр, про розірвання договору,

за участю представників:

Позивача: Осадча К.О., дов. № 36/06 від 15.01.2015 року,

Відповідача: не з'явився,

Третіх осіб: не з'явились.

В с т а н о в и в :

Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області (далі - Управління Броварської міськради, Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека-Інвест" (далі - ТОВ "Дека-Інвест", Відповідач), третя особа: Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області (далі - Виконком Броварської міськради, Третя особа 1), про розірвання договору про передачу майна територіальної громади в оренду № 16/11/12 від 16.11.2012 року, укладеного між ТОВ "Дека-Інвест" та Міським культурним центром.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.11.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Міський культурний центр (далі - Міськкультцентр, Третя особа 2).

Під час розгляду справи Позивач, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), подав доповнення до позовної заяви, яке було прийнято до розгляду судом першої інстанції, у якому фактично, змінивши підставу позову, обґрунтовував свої позовні вимоги про розірвання договору про передачу майна територіальної громади в оренду № 16/11/12 від 16.11.2012 року порушенням Відповідачем своїх зобов'язань по здійсненню страхування об'єкту оренди вказаного договору.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.12.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року, у позові Управління Броварської міськради відмовлено повністю.

У поданій касаційній скарзі, Позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 652, 771 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 10, 18, 19, 24, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" (далі - ЗУ "Про місцеве самоврядування в України"), просить скасувати судові рішення у даній справі повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Управління Броварської міськради задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 16.11.2012 року між Міським культурним центром (Орендодавець) і ТОВ "Дека-Інвест" (Орендар) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Бровари в оренду № 16/11/12 (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого (п.п. 1.1., 1.2.) Орендодавець на підставі рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 09.10.2012 року № 446 передає, а Орендар приймає в оренду Лівосторонній майданчик вхідної групи будівлі Міського культурного центру, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Бровари, який знаходиться за адресою: бульв. Незалежності, буд. 4, загальною площею 97,22 кв.м., у тому числі на 1 поверсі 97,22 кв.м. майданчик для обслуговування відвідувачів бару. Вартість об'єкта оренди згідно з висновком про вартість майна станом на 30 вересня 2012 року становить 77400,00 грн.

Згідно п. 4.13. Договору оренди Орендар зобов'язався протягом місяця, починаючи з дати укладання Договору, застрахувати об'єкт оренди на користь Орендодавця на весь строк дії Договору оренди на суму не менше, ніж експертна вартість об'єкта оренди. Орендар зобов'язався надати Орендодавцю копію договору страхування (страхового полісу) та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів.

При цьому, пунктом 6.6. Договору оренди передбачалось, що при невиконанні або порушенні однієї із сторін умов цього Договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, Договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Також, пунктом 9.4. Договору оренди встановлювалось, що на вимогу однієї із сторін цей Договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно п. 9.1. Договору оренди, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 16 листопада 2012 року по 15 жовтня 2015 року.

Як видно з Акту прийому-передачі майданчика до договору оренди №16/11, 16.11.2012 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв лівосторонній майданчик вхідної групи будівлі Міського культурного центру площею 97,22 кв.м., розташованого за адресою: м. Бровари, бульв. Незалежності, 4.

Крім того, як видно з матеріалів справи, 01.04.2013 року між Управлінням Броварської міськради і ТОВ "Дека-Інвест" було укладено додаткову угоду № 1/1-зс про зміну сторони договору оренди № 16/11/12 від 16.11.2012 року, відповідно до п. 1.1. якої з 01.04.2013 року на підставі рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 12.03.2013 року № 103 "Про визначення орендодавця об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Бровари" внесено зміни до договору оренди від 16.11.2012 року № 16/11/12 нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Бровари, бульвар Незалежності, 4, загальною площею 97,22 кв.м., в т.ч. на 1-ому поверсі 97,22 кв.м., що знаходиться на балансі Міського культурного центру, яке передане в оренду, з метою використання: майданчик для обслуговування відвідувачів бару, а саме в частині назви Орендодавця замість Міський культурний центр викласти Управління комунальної власності Броварської міської ради.

Судами також було встановлено, що 11.07.2014 року між ТОВ "Дека-Інвест" і Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" було укладено договори добровільного страхування майна суб'єктів господарської діяльності та відповідальності перед третіми особами № 11/1146956/1009/14 і № 11/1146958/1009/14.

Вимогами Позивача у даній справі, з урахуванням поданих доповнень до позовних вимог, є розірвання договору про передачу майна територіальної громади в оренду № 16/11/12 від 16.11.2012 року, з посиланням на положення ст.ст. 10, 771 ЦК України, ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування в України", ст. 26 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", і на те, що Відповідач, в порушення умов п. 4.13. вказаного Договору оренди, не виконав взяті на себе зобов'язання, а саме - не здійснив страхування об'єкта оренди на суму не менше, ніж експертна вартість об'єкта оренди.

Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, з урахуванням приписів ст.ст. 610, 611, 651, 652 ЦК України, ст. 26 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", умов укладеного Договору оренди, та договорів добровільного страхування об'єкту оренди від 11.07.2014 року, встановивши відсутність істотних порушень Відповідачем зобов'язань за цим Договором, у тому числі, визначених у його п. 4.13. щодо страхування об'єкту оренди, на які посилався Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання Договору оренди, укладеного між сторонами у справі.

Проте, з такими висновками судів попередніх інстанцій у повній мірі погодитись не можна, оскільки такі, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, були прийняті при неповному встановлені обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке.

Судове рішення вважається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Однак, судові рішення попередніх інстанцій у повній мірі вказаним вимогам не відповідають, у зв'язку з наступним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст.ст. 188, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, згідно ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а статтею 599 цього ж Кодексу встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, статтею 651 ЦК України визначені наступні підстави для зміни або розірвання договору: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 3 ст. 291 ГК України, також передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї сторони договір оренди може бути дострокової розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 ГК України.

Зокрема, статтею 783 ЦК України встановлено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Крім того, оскільки орендоване майно є комунальним, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Як зазначалось вище, Позивач, звертаючись до господарського суду з позовом до ТОВ "Дека-Інвест" про розірвання договору про передачу майна територіальної громади в оренду № 16/11/12 від 16.11.2012 року, посилався на порушення Відповідачем рішення Броварської міської ради від 09.09.2004 року № 524-24-24 "Про затвердження правил з дотримання тиші в м. Бровари" та рішення Виконкому Броварської міської ради "Про встановлення режиму роботи" від 06.09.2012 року № 411, що позбавляло мешканців прилеглих до об'єкту оренди територій права на спокій та повноцінний відпочинок.

Водночас, під час розгляду справи, Позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, подав до суду доповнення до позовної заяви, яке було прийнято до розгляду судом першої інстанції, у якому фактично, змінивши підставу позову, з посиланням на положення ст.ст. 10, 771 ЦК України, ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування в України", ст. 26 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", обґрунтовував свої вимоги про розірвання договору про передачу майна територіальної громади в оренду № 16/11/12 від 16.11.2012 року порушенням Відповідачем своїх зобов'язань, передбачених пунктом 4.13. вказаного Договору, по здійсненню страхування об'єкту оренди.

Дійсно, як видно з матеріалів справи, розділом 4 Договору оренди встановлені обов'язки сторін цієї угоди. Зокрема, пунктом 4.13. Договору оренди передбачався обов'язок Орендаря, протягом місяця, починаючи з дати укладання Договору, застрахувати об'єкт оренди на користь Орендодавця на весь строк дії Договору оренди на суму не менше, ніж експертна вартість об'єкта оренди. При цьому, як встановлено у цьому ж пункті угоди, Орендар зобов'язувався надати Орендодавцю копію договору страхування (страхового полісу) та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів.

З огляду на таке, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні даного позову, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не надав належної правової оцінки усім обставинам справи та умовам укладеного сторонами Договору оренди комунального майна і, зокрема, визначених сторонами у його пункті 4.13., та дотримання його у повній мірі сторонами цієї угоди.

Так, приймаючи рішення про відмову у позові через відсутність правових підстав для розірвання Договору оренди, місцевий господарський суд вказував на те, що ТОВ "Дека-Інвест" виконало належним чином умови Договору оренди та застрахувало об'єкт оренди, про що свідчать відповідні договори страхування №№ 11/1146956/1009/14 і 11/1146958/1009/14, укладені між ТОВ "Дека-Інвест" і ПАТ "Страхова Компанія "Провідна" 11.07.2014 року, не врахувавши при цьому того, що за умовами Договору оренди Орендар зобов'язався саме протягом місяця, починаючи з дати укладання цієї угоди, застрахувати об'єкт оренди на користь Орендодавця на весь строк дії Договору оренди на суму не менше, ніж експертна вартість об'єкта оренди, надавши про це Орендодавцю копію відповідного договору страхування (страхового полісу) та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів, чого у даному випадку дотримано не було, оскільки строк дії Договору оренди, встановлений сторонами - з 16.11.2012 року по 15.10.2015 року, тоді як орендоване майно було застраховано тільки 11.07.2014 року, тобто - фактично більш ніж через рік після укладення Договору оренди, що згідно ст. 10 згаданого вище ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" є істотним порушенням умов такої угоди.

Водночас, суд апеляційної інстанції, який відповідно до положень ст.ст. 99, 101 ГПК України під час перегляду судових рішень в апеляційному порядку користується правами, наданими суду першої інстанції та здійснює за наявними у справі і додатково поданими доказами повторний розгляд справи, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, всупереч ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи, також не приділив у повній мірі уваги вищезазначеним обставинам справи, вимогам норм матеріального права та усім умовам Договору оренди, пославшись тільки на те, що Відповідачем було застраховано орендоване майно.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, прийняті у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, а тому, постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню, а справа - її направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, витребувати належні докази по справі, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати підстави, предмет виникнення спору та дійсні права і обов'язки сторін у даній справі, встановити належність чи відсутність підстав для стягнення вірно розрахованої суми заборгованості, і в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року та рішення господарського суду Київської області від 09.12.2014 року у справі № 911/4333/14 скасувати повністю, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Круглікова К.С.

Мамонтова О.М.