ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09.07.2015р. Справа № 917/2520/14

заява Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго", вул. 50р. Жовтня 19 а, м.Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про відстрочку виконання рішення від 13.01.2015р.

по справі №917/2520/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго", вул. 50р. Жовтня 19 а, м.Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін

від КПТГ "Гадячтеплоенерго": Блоха Н.М.

від ПАТ НАК "Нафтогаз України" не з"явився

Розглядається заява Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду від 13.01.2015р. по справі №917/2520/14.

Представни ПАТ НАК "Нафтогаз України" у судове засідання не з"явився, відзив на азяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.01.2015р. у справі №917/2520/14 позов ПАТ НАК "Нафтогаз України" про стягення з КПТГ "Гадячтеплоенерго" грошових коштів задоволено повністю, стягнуто пеню в сумі 143 683,95 грн., 3 % річних у сумі 49 124,87 грн., 369647,64грн. - інфляційні нарахування та 46511,44грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року рішення господарського суду Полтавської області скасовано та прийнято нове, яким у позові відмовлено.

Вищий господарський суд України постановою від 19.05.2015р. скасував постанову Харківсього апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року по справі №917/2520/14, рішення господарського суду Полтавської області від 13.01.2015р. залишив у силі.

На виконання постанови Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. господарським судом Полтавської області 22.06.2015р. видано наказ про стягнення з КПТГ "Гадячтеплоенерго" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" пені в сумі 143 683,95 грн., 3 % річних у сумі 49 124,87 грн., 369647,64грн. - інфляційні нарахування та 46511,44грн. судового збору.

Боржник подав заяву про відстрочку виконання рішення, в якій боржник прохає відстрочити виконання рішення до моменту затвердження Кабінетом Міністрів України Порядку списання заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Згідно ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" ( далі по тексту - Постанова), господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарський суд приймає до уваги таке:

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.п. 7.1-7.1.1, п.7.2 Постанови).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

У заяві про відстрочку виконання рішення боржник посилається на те, що ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК "Нафтогаз України" від 14.05.2015р., який набув чинності 06.06.2015р було внесено зміни до ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу" в частині проведення розрахунків теплопостачальними підприємствами за природний газ, спожитий в минулі періоди, а саме ст18 Закону доповнено п.13, яким передбачено, що Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проте порядок списання вказаних сум пен, штрафних та фінансових санкцій на сьогоднішній день відсутній. Уряд країни проводить роботу із підготовки та затвердження вказаного порядку.

Дослідивши матеріали поданої заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд визнав подану заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення, та посилання на те, що Кабінетом Міністрів України буде затверджений Порядок списання заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення виконання судового рішення у розумінні вищенаведених приписів ГПК України та постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9.

Заявником не надано належних доказів, які б свідчили про фактичну неможливість виконання судового рішення.

Зі змісту ст. 121 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що Господарський процесуальний кодекс України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

На підставі викладеного, суд враховуючи норми захисту порушених прав та вимоги законодавства, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.121, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго" про відстрочку виконання рішення від 13.01.2015р. по справі №917/2520/14 відмовити

Суддя Кльопов І.Г.