ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р.Справа № 915/2146/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від Фермерського господарства «Черніхов Михайло Олександрович» - Кравченко О.С. за довіреністю б/н від 30.07.2013;

від Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» Фролов В.В. за довіреністю № 0490 від 15.01.2015;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 11.03.2015

у справі №915/2146/14

за позовом Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром»

до відповідача Фермерського господарства «Черніхов Михайло Олександрович»

про визнання права власності на посіви озимого ячменю оціночною вартістю 45968,00 грн. та їх стягнення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром»» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до відповідача Фермерського господарства «Черніхов Михайло Олександрович» про визнання права власності на посіви озимого ячменю оціночною вартістю 45968,00 грн. та їх стягнення.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.03.2015 (суддя Коваль С.М.) у задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано недоведеністю факту проведення позивачем сільськогосподарських робіт на полі площею 4 га, яке було часткою земель спільного з відповідачем використання, недоведеності правових підстав набуття право власності на сільськогосподарську продукцію.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відновити строк на апеляційне оскарження, рішення господарського суду Миколаївської області від 11.03.2015 по справі №915/2146/14 скасувати, прийняте нове рішення, яким задовольнити позов ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» в повному обсязі.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання позивача про залучення в якості співвідповідача ФГ «Черніхов Анатолій Олександрович».

Крім цього, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення пункту 3.1.1 договору спільної дія льності з обробки землі та вирощуванні сільськогосподарських культур від 16.08.2006, згідно якого відповідач передав позивачу земельні ділянки пло щею 28 га, в тому числі і поле № 218 площею 4 га, з якого незаконно зібраний врожай озимого ячменю оціночною вартістю 45968,00 грн., належний позивачу. Вказаний договір спільної діяльності на момент посіву озимого ячменю, тобто во сени 2013 року, ще діяв.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 12.05.2015 ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» відновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.06.2015 о 10:30.

10.06.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.06.2015.

11.06.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача Фермерське господарство «Черніхов Анатолій Олександрович», яке судовою колегією відхилено з підстав необґрунтованості.

У судове засідання 30.06.2015 з'явились представник Фермерського господарства «Черніхов Михайло Олександрович» та Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром».

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення та вважає, що оскаржуване рішення винесено на підставі повного з'ясування обставин, які мають значення для справи, без порушень застосування норм матеріального та процесуального права, а вимоги, викладені в апеляційний скарзі є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.08.2006 між Приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодат ненський птахопром» та Фермерським господарством «Черніхов Михайло Олександрович» укладено договір спільної діяльності з обробки землі та вирощуванні сільськогосподар ських культур, у відповідності до п.1.1 якого сторони зобов'язались шляхом об'єднання зу силь спільно діяти в сфері обробки землі та вирощуванні сільськогосподарських культур, зокрема посів та отримання врожаю на землях належних ФГ «Черніхов М.О.»

За умовами вищевказаного договору, Фермерське господарство «Черніхов Михайло Олександрович», взяло на себе зобов'язання у строк протягом 3 днів із моменту підписання цього договору підготовити та передати для посіву земельні ділянки в розмірі 28 га.

Приватне підприємство «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром», за умовами договору, зобов'язалось після підписання договору невідкладно приступити до посівних робіт і посіяти на визначених земельних ділянках; забезпечити своєю технікою обробку визначених культур; забезпечити своєю технікою збирання урожаю; надавати фінансові звіти про кількість вирощеного та зібраного урожаю.

Розділом 2 договору передбачені взаємні зобов'язання сторін. Так, для досягнення цілей за договором сторони зобов'язалися:

- п.2.1.1. обмінюватися інформацією, що являється в їх розпорядженні, з тематики спільної діяльності;

- п.2.1.2. спільно в строк 10 днів проводити консультації для обговорення питань спільної діяльності;

- п.2.1.3. у разі потреби здійснювати взаємне кредитування і фінансування на безвідсотковій і безвідплатній основі на умовах, які обмовляються в окремих угодах;

- п.2.1.4. виконувати спільні замовлення і замовлення один одного по спільній діяльності на пріоритетній і пільговій основі.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що спільна діяльність сторін здійснюється відповідно до Програми робіт, прикладеної до цього договору, в якій сторони визначають лад, строки, етапи і умови проведення спільної діяльності.

Відповідно до п. п. 6.1-6.2.4 договору, внесок Сторони-1 (позивача) - земельні ділянки в розмірі 28 га; доля Сторони-1 складає 2% внеску - 4298 грн.

Згідно з п.7.1 договору спільне майно сторін відсутнє.

Пунктами 8.1-8.6 договору встановлено, що продукція, що являється результатом спільної діяльності, в повному обсязі належить Стороні-2; всі доходи, отримані за даною угодою внаслідок спільної діяльності є власністю Сторони-2; Сторона-2 за угодою відшкодовує Стороні-1 виплату коштів за оренду земельної ділянки їх власникам; прибуток, що отримує Сторона-2, розподілу не підлягає; Сторона-2 провадить відшкодування по умовам договору після збирання всього урожаю з визначених земельних ділянок з 2007 року; оподаткування прибутку від спільної діяльності здійснюється сторонами в порядку, передбаченим чинним законодавством України.

У відповідності до п.9.1 договору витрати і збитки сторін покриваються за рахунок Сторони-2.

Пунктом 10.1 сторони визначили строк дії договору з 15 серпня 2006 року по 15 серпня 2016 року.

Позивач стверджує належність йому вказаних посівів на підставі договору про спільну діяльність від 16.08.2006, посилаючись на те, що Приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» було здійснено передпосівну обробку грунту, посіяно озимий ячмінь, внесено добрива та здійснено обприскування гербіцидами на земельній ділянці площею 4 га (полі № 218), що підтверджується подорожними листами. (а.с. 15-19, 55-59).

Позивач просить визнати за ним право власності на врожай озимого ячменю 2014 року вагою 20800,00 кг вартістю 45968,00 грн. власністю ПП «АП «Благодатненський птахопром» та стягнути з Фермерського господарства «Черніхов Михайло Олександрович» врожай озимого ячменю 2014 року в розмірі 20800,00 кг оціночною вартістю 45968,00 грн., посилаючись на ст.ст. 316,386,387,392 ЦК України. А також, застосувати наслідки недійсності правочину, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України, обґрунтовуючи тим, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.12.2013 по справі № 915/1906/13, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2014, договір про спільну діяльність від 16.08.2006 між ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» та Фермерським господарством «Черніхов Михайло Олександрович» було визнано недійсним.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи із змісту вищезазначених норм цивільного законодавства, позивач, звертаючись з позовом про визнання права власності на майно, повинен надати докази наявності спірного майна, свого права власності на це майно, а також того, що це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в підтвердження позовних вимог посилається на подорожні листи на підтвердження здійснення ПП «АП «Благодатненський птахопром» передпосівної обробки грунту (дискування, культивація), посіву озимого ячменю, внесення добрива та здійснення обприскування гербіцидами на земельній ділянці площею 4 га, однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, останні не можуть бути належним доказом виконання зобов'язань по договору про спільну діяльність, оскільки не містять посилання на договір про спільну діяльність від 16.08.2006, не підписані уповноваженими особами та не скріплені печаткою.

Крім того, сторони договору про спільну діяльність не встановили та не склали спільну план-схему нумерації полів, не уклали програму робіт, як то було передбачено умовами п. 2.2. договору про спільну діяльність від 16.08.2015р. Таким чином, судова колегія апеляційного суду досліджуючи надані позивачем докази, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що надані позивачем подорожні листи трактора (арк. спр. 15-19) не доводять факт виконаних робіт позивачем на земельної ділянці площею 4 га, яка є частиною земельної ділянки площею 28 га спільного використання, та необхідність виконання таких робіт була погоджена з іншим учасником спільної діяльності.

За такими обставинами, апеляційна інстанція погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту посіву позивачем озимої пшениці саме на земельних ділянках загальною площею 4 га, що знаходяться на землях належних ФГ «Черніхова М.О.», власними силами та за власний рахунок, оскільки позивачем не надано доказів, що свідчать про придбання позивачем посівного матеріалу та доказів, що підтверджують факт проведення посівних робіт (подорожні листи, звіти про виробничий процес з вказівкою держномерів транспортних засобів, початку та завершення посівних робіт та часом їх проведення, вказівкою контурів земельних ділянок, кількості витраченого посівного матеріалу та дизельного пального та інших документів), передбачених Методичними рекомендаціями щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 №929.

Також, висновок від 11.02.2015р. за матеріалами перевірки Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області не може слугувати доказом того, що Фермерським господарством «Черніхов Михайло Олександрович» самовільно зібрано врожаю озимого ячменю на полі № 218 площею 4 га, оскільки статтею 35 ГПК України визначено, що тільки вирок суду у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішені спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Більш того, з вказаного висновку Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївської області вбачається (арк. спр. 120- 121), що 23.06.2014 агрономом ПП АП «Благодатенський птахопром» Лобовим І. І. було виявлено, що на полі № 218 площею 4 га був скошений озимий ячмінь, як він пояснив, це зробив місцевий мешканець Черніхов Анатолій Олександрович. В своїх поясненнях Черніхов Анатолій Олександрович заперечує факт скосу озимого ячменю, зазначає, що на весні 2014р. він приїхав на поле свого брата, побачив, що озимий ячмінь не взійшов та пересіяв його своїм ячменем(пояснення Черніхова А. О. від 03.07.2014 (арк. спр. 78). Таким чином, в ході досудової перевірки заяви диктора ПП АП «Благодатенський птахопром» Юрченко О. О., органи досудового слідства не встановили факту наявності весною 2014 врожаю озимого ячменю, який був посіяний ПП «АП «Благодатенський птахопром», в зв'язку з чим у внесенні відомостей щодо противоправного заволодіння майном ПП АП «Благодатенський птахопром» з боку гр. Чернікова А. О. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про застосування наслідків недійсності правочину, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 216 ЦК України, оскільки п.2 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач у позовній заяві просить визнати право власності на врожай, що набутий позивачем в майбутньому, після визнання недійсним рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.12.2013 по справі № 915/1906/13 договору про спільну діяльність від 16.08.2006, укладеного між ПП «Аграрне підприємство Благодатненський птахопром» та Фермерським господарством «Черніхов Михайло Олександрович».

Однак, позивач не обґрунтував позовні вимоги відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.12.2013 по справі №915/1906/13, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, договір про спільну діяльність від 16.08.2006 між Приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» та Фермерським господарс твом «Черніхов Михайло Олександрович» визнано недійсним.

Таким чином, договір про спільну діяльність від 16.08.2006 укладений між Приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» та Фермерським господарством «Черніхов Михайло Олександрович» з 06.02.2014 вважається недійсним.

Частиною 1 ст.95 Земельного кодексу України визначено, що право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, вироблену сільськогосподарську продукцію означає, що землекористувачі мають право володіти, користуватися та самостійно розпоряджатися посівами і насадженнями сільськогосподарських та інших культур на земельній ділянці, що належить їм на праві користування, а також вироблено на ній сільськогосподарською продукцією, рослинного та тваринного походження.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом; право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на вище викладене у позивача відсутні будь-які правові підстави використовувати для сільськогосподарських потреб поле площею 4 га.

Таким чином, рішення господарського суду Миколаївської області від 11.03.2015 у справі № 915/2146/14 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства Аграрне підприємство» «Благодатненський птахопром» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.03.2015 у справі №915/2146/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства Аграрне підприємство» «Благодатненський птахопром» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 02.07.2015.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський