ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р.Справа № 922/3208/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд", м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" в особі Харківського регіонального відділення Приватного акціонерного товариства "СК "Перша", м. Харків
про стягнення 109 914,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Дейник О.В., довіреність №26-2015 від 22.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрінформтрейд" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Перша" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 109 914,00 грн. за договором добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом №12-15.21.14.00003 від 27.10.2014 р., укладеним між позивачем та відповідачем. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2014 р. між позивачем (замовником) та ФОП Гончаром Максимом Леонідовичем (виконавцем) було укладено договір-заявку №103977 на перевезення 40 т. пшениці з с. Осоївка Сумської області в с. Компаніївка Кіровоградської області. При цьому вантажовідправником виступало ТОВ АФ "Хвиля", а вантажоодержувачем ПП "Фенікс Агро". Відповідно до ТТН №81 від 26.12.2014 р. ТОВ АФ "Хвиля", пересвідчившись у наявності всіх документів у ФОП Гончар М.Л., відвантажило 40860 тон пшениці на загальну суму 109,914,00 грн. (з ПДВ). Однак, даний товар зник при перевезенні, про що позивач повідомив відповідача на виконання укладеного між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) договору добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом №12-15.21.14.00003 від 27.10.2014 р. За повідомленням позивача про зникнення товару відповідачем було відкрито справу за №ЦМР-423. На вимогу позивача щодо виконання відповідачем умов договору страхування та виплати страхового відшкодування в розмірі втраченого вантажу в розмірі 109 914,00 грн. позивачем було отримано відповідь №133 від 16.03.2015 р., в якій відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем не було встановлено особи перевізника та було залучено фіктивного субконтрактора. Однак, позивач вважає, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували його доводи щодо фіктивності субконтрактора або відсутності в нього дозвільних документів. На адресу відповідача була направлена претензія №1 від 01.04.2015 р. про стягнення страхового відшкодування в розмірі 109 914,00 грн. за договором страхування. Дану претензію відповідач отримав, але залишив її без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити, наполягаючи на тому, що позивач не виконав умови п.п.6.2.4. п.6.2., п.6.6. та п.6.7. договору страхування, не надав відповідачеві ані оригіналу (для звірки з їх копією) реєстраційних документів на ТЗ марки „ДАФ" д.н.з. ВМ 6834 АК та причеп/напівпричеп невідомої марки з д.н.з. ВМ 3744 ХО, ані їх копій. При дослідженні на етапі досудового врегулювання наявних у страховій справі №ЦМР-423 документів у кваліфікованого фахівця відділу майнових ризиків ПрАТ „СК „Перша" виникли сумніви щодо ймовірної фіктивності субконтрактора - ФОП Гончар М.Л., який здійснював безпосереднє перевезення товару. На підставі п.6.7. договору страхування та ч. 4 ст. 25 Закону України "Про страхування" відповідач, з метою перевірки відповідності та достовірності державних номерних знаків на ТЗ марки „ДАФ" та причепі/напівпричепі невідомої марки, якими ФОП Гончар М.Л. проводив безпосереднє перевезення зниклого товару, надіслав запит до Департаменту ДАІ МВС України. Крім того, відповідач здійснив електронний інформаційний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо перевірки самого статусу ФОП Гончар М.Л. Однак, при здійсненні пошуку за реквізитами - ФОП Гончар Максим Леонідович нічого не знайдено. У листі-відповіді за вих. № 4/8-4110 від 09.02.2015 р. Департамент ДАІ МВС України повідомив відповідача про те, що за д.н.з. ВМ 6834 АК було зареєстровано зовсім інший транспортний засіб. З додатку до даного листа-відповіді вбачається, що цим транспортним засобом являвся автомобіль марки „ВАЗ 111730". Крім того, у даному листі зазначено про те, що в Україні не зареєстровано жодного транспортного засобу за д.н.з. ВМ 3744 ХО. Вищевказане підтверджує не тільки факт невиконання позивачем у справі покладених на нього п.п.6.2.4 п.6.2, п.6.6, п.6.7 договору страхування обов'язків, а й факт залучення ним для перевезення фіктивного субконтрактора. На підставі викладеного, відповідач на підставі п.п.2.4.7. п.2.4. договору страхування прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що повідомив позивача у листі від 16.03.2015 р. вих№133.

У судовому засіданні 16.06.2015 р. було оголошено перерву до 02.07.2015 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2014 р. між позивачем (перевізником) та ПП "Фенікс Агро" (замовником) було укладено договір №01/01/14 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів.

За умовами п.1.1. договору перевізник зобов'язується в інтересах, за дорученням і за рахунок коштів замовника надавати транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, на території України, а замовник зобов'язується оплачувати вартість наданих та належним чином виконаних послуг у відповідності з порядком та правилами даного договору, в розмірах, узгоджених сторонами (а.с. 36-38).

Відповідно до п.п.2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. п. 2 даного договору перевізник від власного імені має право залучити до виконання своїх обов'язків третіх осіб. Передача повноважень виконання обов'язків третім особам не звільняє перевізника від відповідальності перед замовником, здійснювати контроль за правильністю завантаження та розвантаження вантажу, перевіряти правильність заповнення супровідних документів на вантаж.

26.12.2014 р. між позивачем (замовником) та Фізичною особою-підприємцем Гончаром Максимом Леонідовичем (виконавець) було укладено договір-заявку №103977 на перевезення 40 т. пшениці з с. Осоївка Сумської області в с.Компаніївка Кіровоградської області (а.с. 35).

В матеріалах справи міститься накладна №367 від 26.12.2014 р., підписана з боку ТОВ АФ "Хвиля" та ПП "Фенікс Агро" і скріплена їх печатками, зі змісту якої вбачається, що вартість 1 тонни пшениці склала 2 241,67 грн. (без ПДВ) (а.с. 40).

Зі змісту ТТН №81 від 26.12.2014 р. вбачається, що ТОВ АФ "Хвиля" відвантажило 40860 тон пшениці на автотранспортний засіб ДАФ ВМ68-34АК причіп/напівпричіп ВМ 37-44ХО, автомобільний перевізник - П.П. Гончар, водій - Гончар М.Л. (а.с. 39).

Позивач у позовній заяві зазначає, що вантажовідправником вантажу було ТОВ АФ "Хвиля", а вантажоодержувачем ПП "Фенікс Агро". При цьому вартість 40860 тон пшениці становила 109 914,00 грн. (з ПДВ) (а.с. 4).

На виконання укладеного між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) договору добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом №12-15.21.14.00003 від 27.10.2014 р. (надалі - договір страхування), позивач повідомив відповідача про зникнення вантажу (40 тон) разом із транспортними засобами - автомобілем "ДАФ", реєстраційний номер ВМ 6834 АК та напівпричепом, реєстраційний номер ВМЗ744ХО, у зв'язку з чим відповідачем було відкрито страхову справу №ЦМР-423.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

За умовами п.1 договору страхування страховик зобов'язується відшкодувати шкоду, що виникла по застрахованих ризиках внаслідок події, визнаної страховим випадком.

У п.1.1.13. договору страхування визначений перелік страхових випадків, серед яких зазначена крадіжка вантажу, прийнятого на експедирування, на стоянці, що тривала більше однієї години.

В п.1.3. договору страхування визначений перелік страхових випадків, до яких віднесена відповідальність за вантаж - відповідальність за збитки, заподіяні власникові вантажу в результаті повної або часткової втрати вантажу.

Відповідно до п.п.6.2.4. п.6.2. договору страхування у разі настання страхового випадку, для встановлення обставин перевезення страхувальником страховику надаються, в тому числі, реєстраційні документи на транспортний засіб.

Згідно з п.6.6 даного договору усі документи повинні бути надані страхувальником страховику в оригінальних примірниках, нотаріально засвідчених копіях або можуть надаватись звичайні копії, за умови надання можливості страховику звірити їх з оригінальними примірниками документів.

При цьому за умовами п. 6.7. цього договору сторони зобов'язуються, кожна окремо та разом, вчиняти активні дії щодо отримання необхідних документів (інформації).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України „Про страхування" (надалі - Закон) у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'язані зі страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

У відповідності до п.6.7. договору страхування та ч. 4 ст. 25 Закону відповідач, з метою перевірки відповідності та достовірності державних номерних знаків на ТЗ марки „ДАФ" та причепі/напівпричепі невідомої марки, якими ФОП Гончар М.Л. проводив безпосереднє перевезення зниклого вантажу, позивач надіслав до Департаменту ДАІ МВС України запит від 28.01.2015 р. вих.№888/с (а.с. 69).

Крім того, відповідач здійснив електронний інформаційний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (надалі - ЄДР) щодо перевірки самого статусу ФОП Гончар М.Л. Однак за даними критеріями пошуку жодних відомостей не знайдено (а.с. 72).

12.02.2015 року на адресу відповідача від Департаменту ДАІ МВС України надійшов лист-відповідь за вих. № 4/8-4110 від 09.02.2015 року, зі змісту якого вбачається, що номерний знак ВМ 6834 АК на території України не зареєстровано, в період з 28.12.2014 р. по 30.12.2014 р. даний номерний знак був закріплений за іншим транспортним засобом (а.с. 70).

Крім того, зі змісту додатку до даного листа-відповіді вбачається, що цим транспортним засобом є автомобіль марки „ВАЗ 111730" (а.с. 71).

Відповідно до ч. 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши вищезгаданий лист Департаменту ДАІ МВС України, суд вважає його належним доказом у справі, оскільки видача таких довідок ДАІ МВС України передбачено положеннями ч. 4 ст. 25 Закону України „Про страхування".

За таких обставин, суд відхиляє твердження позивача про те, що до компетенції ДАІ не входить видача довідок з питань щодо перевірки запитувачем відповідності та достовірності держаних номерних знаків певним автомобілям.

Таким чином судом встановлено, що позивачем для перевезення спірного товару було залучено фіктивного субконтрактора - ФОП Гончара М.Л.

Згідно з п.п.2.4.7. п.2.4. договору страхування страховик не відшкодовує, зокрема, шкоду, яка спричинена та виникла внаслідок та/або у зв'язку з залученням страхувальником для виконання договору транспортного експедирування фіктивного субконтрактора - такого, який не зареєстрований у встановленому законодавством України або відповідної країни реєстрації порядку, в державних органах як суб'єкт підприємницької діяльності.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи залучення позивачем для перевезення товару фіктивного субконтрактора, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування в розмірі 109 914,00 грн. за договором страхування, про що відповідач повідомив позивача листом від 16.03.2015 р. вих.№133 (а.с. 73).

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За умовами ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

В силу ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, норми закону і умови договору страхування, суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав вимагати від відповідача страхового відшкодування в розмірі 109 914,00 грн. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 109 914,00 грн. за договором добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом №12-15.21.14.00003 від 27.10.2014 р. неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 25 Закону України „Про страхування", статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 6, 11, 509, 525, 526, 627-629, 979 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.07.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко