РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015Справа №910/11358/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»
доКомунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району»
простягнення 1878124 грн. 07 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Левченко В.І. - представник за довіреністю № 91/2014/09/05-4 від 05.09.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з вимогами до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» про стягнення 1928959 грн. 61 коп., з яких 1281834 грн. 43 коп. основного боргу, 171798 грн. 86 коп. пені, 33959 грн. 50 коп. 3% річних та 441366 грн. 82 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання зі сплати за отриману активну електричну енергію, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з 01.07.2012 до 01.04.2015 у розмірі 1281834 грн. 43 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 171798 грн. 86 коп. пені за період з 01.10.2014 до 01.03.2015, 3% річних у розмірі 33959 грн. 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 441366 грн. 82 коп. за загальний період нарахування з серпня 2012 року по березень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/11358/15; розгляд справи призначено на 08.06.2015.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 справу № 910/11358/15 передано на повторний автоматичний розподіл.

В результаті повторного автоматичного розподілу справу № 910/11358/15 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 суддею Отрош І.М. прийнято до провадження справу № 910/11358/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 06.07.2015.

У судовому засіданні 06.07.2015 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 у загальному розмірі 1878124 грн. 07 коп., яка складається із 1230998 грн. 89 коп. основного боргу, 171798 грн. 86 коп. пені, 33959 грн. 50 коп. 3% річних та 441366 грн. 82 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що заява про зменшення позовних вимог підписана представником позивача (Пархоменко І.С.), яка відповідно до довіреності від 26.12.2014 (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи) уповноважена на зменшення розміру позовних вимог, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог, як зменшення позовних вимог в частині основного боргу і розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 у загальному розмірі 1878124 грн. 07 коп., яка складається із 1230998 грн. 89 коп. основного боргу, 171798 грн. 86 коп. пені, 33959 грн. 50 коп. 3% річних та 441366 грн. 82 коп. інфляційних втрат.

Представник позивача у судовому засіданні 06.07.2015 надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.07.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 864.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 06.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2005 між Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» (постачальник електричної енергії) та Комунальним підприємством «ЖЕО-109» Голосіївської районної в м. Києві ради, правонаступником якого є Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» (споживач), укладено Договір про постачання електричної енергії № 40345, відповідно до умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до cтатуту Публічного акціонерного товариства «Київенерго», затвердженого загальними зборами акціонерів Акціонерної енергопостачальної організації «Київенерго» (протокол № 2/2013 від 22.04.2013), Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» перейменована у Публічне акціонерне товариство «Київенерго» у відповідності до вимог та положень Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI.

21.12.2011 між сторонами підписано Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005, якою викладено вказаний договір у новій редакції згідно з Додатком 1 до додаткової угоди.

Відповідно до п. 1 Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невідє'мною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної(купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є невід'ємною частиною.

Згідно з п. 2.1 Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011, постачальник зобов'язується, зокрема, постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору та згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок, чинної редакції та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, з дотриманням граничних показників якості електричної енергії.

Відповідно до п. 2.3 Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011, споживач зобов'язаний, зокрема, дотримуватися режиму споживання електричної енергії та режиму роботи електроустановок; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії.

Відповідно до п. 9.4 Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011, договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2011. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з п. 1 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку), розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 18числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважаються прирівняними.

Відповідно до п. 2.1 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку), споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Споживач протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснює платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу. Обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до Додатка "Визначення платежу за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні Споживача" до цього Договору.

Згідно з п. 2.2 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку), оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього Договору здійснюється на підставі виставлених Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання. Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунка Постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Споживачем Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ). При відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду.

Пунктом 4 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку) визначено, що обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, визначаються за показаннями розрахункових засобів обліку електричної енергії про її фактичне споживання.

Відповідно до п. 4.1.5 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку), у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі розподілу балансової належності електромереж значення обсягу електричної енергії, визначеного за показаннями такого засобу обліку, приводиться до відповідної межі балансової належності електромереж, а саме, втрати електричної енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця встановлення розрахункових засобів обліку відносяться на рахунок організації, на балансі якої перебуває зазначена ділянка мережі.

Згідно з п. 4.3 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку), обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті Споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 4.1.1 - 4.1.7 цього Додатка та підтверджуються Актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у Додатку до цього Договору, який Споживач надає Постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду. При виборі Споживачем тарифу, диференційованого за зонами доби, умови і порядок його застосування оформляється додатковою угодою до цього договору. Зміна виду тарифу проводиться не частіше ніж один раз на рік. Споживач має право на зміну виду тарифу у разі зміни значення тарифних коефіцієнтів, які використовуються для визначення рівня ставок тарифів, диференційованих за періодами часу.

Пунктом 5 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 (Порядок розрахунку) визначено, що за даними акта про використану електричну енергію та з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг Сторони фіксують в Акті про приймання - передавання товарної продукції, Акті надання послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, два примірники яких Постачальник надає Споживачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу активну електричну енергію на умовах, передбачених Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 у період з 01.07.2012 до 01.04.2015 на загальну суму 7792939 грн. 22 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов'язання з оплати отриманої активної електричної енергії за період з 01.07.2012 до 01.04.2015, сплативши грошові кошти у розмірі 6561940 грн. 33 коп. (з урахуванням від'ємного сальдо станом на липень 2012 року у розмірі 41179 грн. 78 коп.), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1230998 грн. 89 коп.

Факт, обсяги, вартість поставленої позивачем активної електричної енергії та факт здійснення відповідачем часткової оплати за вказаний період підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями звітів про використану електричну енергію відповідачем (Додаток № 3 до Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005) за період з липня 2012 року по березень 2015 року, рахунками-розшифровками за вказаний період та довідками про надходження коштів від Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» за спожиту електроенергію від 16.04.2015 та від 02.07.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» за Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 за період з 01.07.2012 до 01.04.2015 у розмірі 1230998 грн. 89 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не була спростована, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині стягнення з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» суми основного боргу у розмірі 1230998 грн. 89 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 171798 грн. 86 коп. пені за загальний період нарахування з жовтня 2014 року по березень 2015 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору про постачання електричної енергії № 40345 від 07.12.2005 в редакції Додаткової угоди від 21.12.2011, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним Додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій згідно з Господарським кодексом України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині стягнення з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» пені у розмірі 171798 грн. 86 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 33959 грн. 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 441366 грн. 82 коп. за період з серпня 2012 року по березень 2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині стягнення з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» 3% річних у розмірі 33959 грн. 50 коп. та інфляційних втрат у розмірі 441366 грн. 82 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні із позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 38940 грн. 11 коп., тоді як належний розмір судового збору, виходячи із ціни позову - 1928959 грн. 61 коп., який підлягає сплаті позивачем, становить 38579 грн. 19 коп. Таким чином, позивач переплатив судовий збір у розмірі 360 грн. 92 коп.

Крім того, у судовому засіданні 06.07.2015 позивачем була подана заява про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне повернути із Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству «Київенерго» переплачений ним судовий збір у розмірі 360 грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 1016 грн. 71 коп. у зв'язку із зменшенням позовних вимог, що разом становить 1377 грн. 63 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 7 закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 20-А; ідентифікаційний код: 26385523) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131305) суму основного боргу у розмірі 1230998 (один мільйон двісті тридцять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 89 коп., пеню у розмірі 171798 (сто сімдесят одна тисяча сімсот дев'яносто вісім) грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 33959 (тридцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 441366 (чотириста сорок одна тисяча триста шістдесят шість) грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 37562 (тридцять сім тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн. 48 коп.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131305) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 63 коп., сплачений за платіжним дорученням № 387 від 13.01.2015.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.07.2015

Суддя І.М. Отрош