ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 922/2020/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Бондаренко В.П., суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників:

позивача - Босакевич А.М. (дов. №11/013/15 від 18.05.2015 р.)

відповідача - Івтушок С.В. (дов. №7 від 12.06.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№3246Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 19 травня 2015 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПентоПак", м. Бориспіль, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат", м. Вовчанськ, Харківська область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПрАТ "ПентоПак", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" суму заборгованості за договором поставки №11/14 від 03.09.2014 р. в розмірі 306 824,34 грн., пеню в розмірі 13 061,52 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2015 р. у справі №922/2020/15 (суддя Ємельянова О.О.) позов задоволено повністю.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, а саме - вимог ст. 79 ГПК України. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення провадження у справі про визнання недійсним договору поставки від 03.09.2014 р. не було порушено. Просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач 06.07.2015 р. звернувся до суду з клопотанням (вх. №10272), в якому просить зупинити провадження у справі, в зв'язку з призначенням до розгляду в господарському суді Київської області справи №922/3393/15 про визнання недійсним договору поставки №11/14 від 03.09.2014 р. за позовом ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" до ПрАТ "ПентоПак". Вважаючи неможливим розгляд справи №922/2020/15 до вирішення по суті спору про визнання недійсним договору, просить зупинити провадження у даній справі до винесення рішення по справі №922/3393/15.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання підтримує. Просить зупинити провадження у справі.

Позивач проти задоволення клопотання про зупинення заперечує, вважає, що дії відповідача спрямовані на затягування процесу вирішення спору по стягненню з нього заборгованості.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач надав копії: позовної заяви про визнання недійсним договору поставки №11/14 від 03.09.2014 р.; ухвали господарського суду Харківської області від 11.06.2015 р. у справі №922/3393/15, якою матеріали позовної заяви передано за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області та виписка, в якій міститься інформація щодо розгляду в господарському суді Київської області справи №922/3393/15. При цьому відповідачем не обґрунтовано неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №922/3393/15.

Крім того, зазначені документи свідчать про те, що на момент розгляду даної справи договір поставки № 11/14 від 03.09.2014 р. є чинним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" про зупинення провадження у справі є безпідставним та необґрунтованим, в зв'язку з чим правові підстави для зупинення провадження у справі №922/2020/15 відсутні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2014 р. між ПрАТ "ПентоПак" (продавець) та ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" (покупець) укладено договір поставки №11/14, згідно умов п. 1.1 якого продавець зобов'язався виготовити та продати, а покупець прийняти та оплатити синтетичну термоусадкову багатошарову оболонку за цінами, які вказані у комерційних пропозиціях або додаткових угодах до договору (а.с. 9-18).

Відповідно до п.1.2. договору асортимент, кількість та спосіб поставки товару вказуються у письмовій заявці на виготовлення та поставку товару, яка має бути підписана уповноваженим представником покупця та скріплена його печаткою і направляється продавцю засобами факсимільного або електронного зв'язку.

Термін дії договору, встановлений п. 15.1 - до 31.12.2014 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

Згідно п.4.2. договору у строки, обумовлені сторонами, передача (приймання-здача) товару здійснюється на складі продавця (м. Бориспіль, вул. Броварська, 5) згідно умов ЕХW (Правила тлумачення торгівельних термінів. Інкотермс 2010) в асортименті, кількості та за цінами вказаними в рахунках-фактурах, заявках-специфікаціях, накладних та інших документах.

Відповідно до п. 4.4. договору датою приймання-здачі товару та переходу права власності на товар вважається дата відвантаження товару покупцю на складі продавця або перевізнику покупця (вказаного ним у заявці).

Сторонами у п. 5.2. договору погоджено, що відповідач оплачує вартість кожної партії товару відповідно до цін визначених сторонами у комерційних пропозиціях, прайс-листах або додаткових угодах до договору.

Оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та виставлених продавцем рахунків шляхом внесення передплати у розмірі 100% вартості замовленого товару перед відвантаженням товару покупцю (п. 5.5. договору).

ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" звернулось 26.01.2015 р. до продавця з гарантійним листом, в якому запропонував відвантажити готову продукцію на загальну суму 306 139,46 грн. з умовою відстрочення платежу на 30 днів з дати відвантаження товару (а.с.19).

27.01.2015 р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №11/14 від 03.09.2014 р., за умовами якої покупцю надана разова відстрочка у кількості 30 календарних днів на продукцію відвантажену згідно рахунку-фактури №РК100 від 27.01.2015 р. (а. с. 20).

На виконання умов договору продавцем було передано покупцю товар на загальну суму 306824,34 грн. (з ПДВ), що підтверджується рахунком фактурою №РК100 від 27.01.2015 р., видатковою накладною №110 від 29.01.2015 р. та довіреністю на отримання № 26 від 29.01.2015 р. (а.с. 21, 22, 23).

Покупець в порушення умов договору оплату поставленого та отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед продавцем в сумі 306824,34 грн.

З метою вирішення питання щодо погашення заборгованості ПрАТ "ПентоПак" звернулось до покупця листом-вимогою (№160/110 від 05.03.2015 р.) та листом-попередженням (№179/110 від 16.03.2015 р.), якими вимагало сплатити суму заборгованості в розмірі 306824,34 грн. в запропонований строк (а.с. 24, 25).

Покупець вказані вимоги проігнорував, суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення ПрАТ "ПентоПак" до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" 306 824,34 грн. основного боргу та 13 061,52 грн. пені.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, визнав їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та не спростованими відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось вище, відповідач товар отримав, оплату за нього не здійснив.

Поставка товару за договором відбулась у відповідності до умов договору, не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: видатковою накладною, довіреністю та рахунком на оплату.

Як вірно встановив господарський суд, сума заборгованості за договором поставки №11/14 від 03.09.2014 р. становить 306 824,34 грн.

Враховуючи наведене, а також відсутність в матеріалах справи доказів оплати поставленого товару, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушення покупцем зобов'язання за договором поставки №11/14 від 03.09.2014 р. та правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 306 824,34 грн.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача 13 061,52 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до абз. 2 п. 5.5. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.01.2015 р.), покупцю надається разова відстрочка у кількості 30 календарних днів на продукцію відвантажену згідно рахунку-фактури №РК100 від 27.01.2015 р.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що у встановлений термін оплата за поставлений товар покупцем не здійснена.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п. 8.3 Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець на вимогу продавця зобов'язаний сплатити на його користь суму боргу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки пені, а також їх перерахунок, здійснений господарським судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про їх відповідність вимогам чинного законодавства та задовольнив позов в частині стягнення суми пені в розмірі 13 061,52 грн.

Стосовно тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неправомірної відмови в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015 р. відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. №20274), в якому просив зупинити провадження у справі до винесення рішення по справі за позовом ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" про визнання договору поставки №11/14 від 03.09.2014 р. недійсним (а.с. 97-98).

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що визнання договору поставки №11/14 від 03.09.2014 р. недійсним вплине на вирішення даної справи, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на тому, що зобов'язання відповідача по оплаті випливають безпосередньо з умов цього договору.

У якості доказу розгляду господарським судом іншої пов'язаної справи, відповідач надав копію позовної заяви з відміткою суду про її прийняття.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не прийнявши в якості доказу копію зазначеної позовної заяви, правомірно відмовив відповідачу в задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 79 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З наданої відповідачем копії позовної заяви неможливо встановити факт прийняття заяви до провадження та порушення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ухвалою господарського суду Харківської області від 20.05.2015 р. у справі №922/3022/15, після прийняття господарським судом оскаржуваного рішення, позовна заява ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" про визнання договору поставки №11/14 від 03.09.2014 р. недійсним направлена за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.05.2015 р. позовну заяву ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі правомірним.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2015 р. у справі №922/2020/15 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2015 р. у справі №922/2020/15 залишити без змін.

Повна постанова підписана 09.07.2015 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Бондаренко В.П.

Суддя Пелипенко Н.М.