РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/14554/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕМАХ"

до Дочірнього підприємства Видавничо-поліграфічний центр " ТАКІ СПРАВИ"

про стягнення 38 726,69 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Тюлюпа А.Т. за дов., Добровольський В.А. (директор)

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення 38 726,69 грн. заборгованості, а саме: 24 000,00 грн. основного боргу по договору поставки № 17-87 від 01.02.2013р., 1179,09 грн. 3% річних, 11760,00 грн. інфляційних втрат, 1788,00 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання.

У судовому засіданні 07.07.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Ухвала суду про порушення провадження у справі від 11.06.2015р. була надіслана відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та повернена до суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013р. між позивачем (виконавець за договором) та відповідачем (замовник), був укладений договір поставки № 17-87, в порядку та на умовах якого замовник поручив, а виконавець зобов'язався провести технічне обслуговування і ремонт внутрішньої телефонної мережі.

Згідно пп.2.1, 2.2 договору, щомісячна вартість технічного обслуговування складає 2400,00 грн., оплата здійснюється безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п.3.2 договору, замовник зобов'язався щомісячно перераховувати виконавцю суму, вказану у п.2.1 не пізніше 5 днів після підписання акта виконаного технічного обслуговування.

Умовами п.3.3 договору визначено, що двохсторонній акт виконаного технічного обслуговування оформляється в двох екземплярах по закінченню кожного місяця.

За актами технічного обслуговування № 115 від 29.03.2013р. за березень 2013р., № 116 від 03.05.2013р. за квітень 2013р., № 117 від 31.05.2013р. за травень 2013р., № 118 від 03.07.2013р. за червень 2013р., № 119 від 01.08.2013р. за липень 2013р., № 120 від 02.09.2013р. за серпень 2013р., № 121 від 01.10.2013р. за вересень 2013р., № 122 від 31.10.2013р. за жовтень 2013р., № 123 від 30.11.2013р. за листопад 2013р., № 124 від 31.12.2013р. за грудень 2013 року позивачем було надано відповідачу послуги, всього на суму 24 000,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо їх оплати не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 24 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2015р. позивач звертався до відповідача претензією № 18-03 з вимогою погашення заборгованості по договору № 17-87, яка залишена останнім без реагування.

Доказів оплати відповідачем суми 24 000 грн. боргу, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Несплата відповідачем вартості отриманих послуг по договору № 17-87 від 01.02.2013р., є порушенням договірних зобов'язань та вимог ст. ст. 525, 526, 903 ЦК України.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 11760,00 грн. інфляційних втрат, 1179,00 грн. 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 01.01.2014р. по 31.03.2015р. прострочення виконання зобов'язання, є обґрунтованими.

Вимоги позивача в частині стягнення 1788,00 грн. пені за період з 06.04.2013р. по 06.02.2014р. за прострочення виконання зобов'язання по кожному акту, судом не задовольняються, оскільки умовами укладеного між сторонами договору № 17-87 відповідальність замовника у вигляді сплати пені за несвоєчасно здійснені розрахунки з виконавцем не передбачено.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 24000,00 грн. основного боргу, 11760,00 грн. інфляційних втрат, 1179,00 грн. 3% річних. В решті позову належить відмовити.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Дочірнього підприємства Видавничо-поліграфічний центр " ТАКІ СПРАВИ" (03067, м.Київ, Кудрявський узвіз, 4, кв.69, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕМАХ" (03141, м. Київ, вул.Волгоградська, 39, кв.69, ) 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 11760 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 1179 (одну тисячу сто сімдесят дев'ять) грн. 00 коп. 3% річних, 1742 (одну тисячу сімсот сорок дві) грн. 66 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. В решті позову відмовити.

Суддя О.М.Ярмак