ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 908/2042/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівСибіги О.М., Шаргало В.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року
у справі господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр", м. Запоріжжя
простягнення 597 311,76 грн.

за участю представників

позивача: Юхимчук В.Є.,

відповідача: Волинець О.І.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" (далі за текстом - ПАТ "Запорізький абразивний комбінат") звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (далі за текстом - ТОВ "ТД "Александр") про стягнення заборгованості за Договором від 23.12.2013 року у розмірі 597 311, 76 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про надіслання ТОВ "ТД "Александр" заявки № 70 від 20.01.2014 року на отримання продукції ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" і позивачем не доведено факту отримання ним від відповідача вказаної заявки на придбання продукції по Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063 та направлення повідомлення про готовність такої продукції, а, отже, і у відповідача не виникло обов'язку сплати грошових коштів на підставі п. 6.7 Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063; крім того, судами враховано, що ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" направив на адресу ТОВ "ТД "Александр" повідомлення про розірвання договору, відтак, позивач відмовився від Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року і прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити.

ТОВ "ТД "Александр" до Вищого господарського суду України було подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

В судовому засіданні представник позивача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року - скасувати і прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а представник відповідача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.12.2013 року ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" (підприємство) та ТОВ "ТД "Александр" (дистриб'ютор) було укладено Договір № ПП1323/69-14063 (далі за текстом - Договір), відповідно до п. 2.1 якого підприємство зобов'язується поставити, а дистриб'ютор прийняти та оплатити продукцію підприємства на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.2 даного Договору асортимент, кількість, а також інші необхідні умови зазначаються дистриб'ютором в заявках. Заявки на шліфувальний інструмент, шліфувальну шкурку та вироби з неї, круги відрізні та зачисні надаються на електронну адресу підприємства відповідно до наданих зразків. Заявки на іншу продукцію подаються факсимільним зв'язком.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що дистриб'ютор зобов'язується щомісячно купувати шліфувальний інструмент, шліфувальну шкурку та вироби з неї на суму не менше 800 000 грн. без ПДВ, здійснювати відвантаження продукції відповідно до графіку відвантаження, який щонеділі надається на електронну адресу.

В п. п. 5.1, 5.2 Договору визначено умови оплати за отриманий шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язці, шліфувальну шкурку та вироби з неї - відстрочка платежу 30 календарних днів з дня відвантаження протягом І кварталу 2014 року. Якщо строк оплати спливає у вихідні чи святкові дні, то оплата здійснюється завчасно до настання строку. Оплата за іншу продукцію - 100 % передплата. Оплата здійснюється грошовими коштами банківським переказом на поточний рахунок підприємства.

В п. 6.2 Договору сторони погодили, що дистриб'ютор надає заявки на абразивну продукцію до 20 числа місяця, передуючого місяцю поставки. При наданні заявок у більш пізні стоки строк виготовлення встановлюється відповідно до обсягів заявок, що надійшли, та завантаженістю виробництва. Строк виготовлення на прийняту заявку на шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язці, шліфувальну шкурку та вироби з неї - до 35 днів з дати прийняття заявки, шарошліфувальних кругів - до 50 днів.

Згідно з п. п. 6.3, 6.4 даного Договору дистриб'ютор надає заявки на шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язках в обсягах не менше 2,0 т по кожному виду продукції в одній заявці. Дистриб'ютор надає заявки на шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язці в обсягах не менше 100 кг з кожного найменування продукції.

Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 цього Договору підприємство надає дистриб'ютору не пізніше кожного четверга до 11 години повідомлення про готовність шліфувального інструмента за заявками. Дистриб'ютор кожний четвер до 13:00 надає електронним та факсимільним зв'язком графік відвантаження шліфувальної шкурки, шліфувального інструмента на керамічній та бакелітовій зв'язках на поточний тиждень по дням, у відповідності до повідомлення підприємства про готовність продукції.

Пунктом 6.7 Договору передбачено, що дистриб'ютор зобов'язаний незалежно від комплектації та строків виготовлення, оплатити та отримати виготовлений за його заявками шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язках протягом 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення підприємства про його готовність із зазначенням кількості продукції по кожній заявці.

Згідно з п. 7.2 Договору кількість та асортимент продукції, що поставляється, визначається на підставі оформленого рахунка-фактури.

В п. 10.2 Договору зазначено, що підприємство залишає за собою право розпоряджатися неоплаченою та неотриманою протягом 3-х місяців продукцією на свій розсуд.

Відповідно до п. 13.1 Договору підприємство має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку в наступних випадках: при систематичному невиконанні дистриб'ютором п. 3.2 даного Договору (щомісячних закупівель); у випадку неодноразового порушення дистриб'ютором п. 3.5 даного Договору; у випадку неодноразового порушення строків оплати та отримання продукції, обумовлених даним Договором п. 6.7.

В п. 14.3 Договору сторони погодили, що жодна із сторін не може в односторонньому порядку припинити дію даного Договору, якщо вона не виконала свої зобов'язання перед іншою стороною, окрім випадків, обумовлених в п. 13.1 даного Договору.

Згідно з п. 14.6 Договору електронний та факсимільний зв'язок є дійсними. Факсимільний зв'язок дійсний за умови наявності на документах апаратних відміток про дату та час відправки, найменування організації та номера апарату, що проставляються факсимільним апаратом.

22.05.2014 року ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" надіслано на адресу ТОВ "ТД "Александр" лист з вимогою про оплату вартості продукції на підставі заявки відповідача від 20.01.2014 року № 70 та платіжну вимогу № 713 від 20.05.2014 року на суму 597 361, 37 грн.

Також у листі-вимозі зазначено, що залишок продукції, яку ТОВ "ТД "Александр" не оплатило та не забрало відповідно до заявки від 20.01.2014 року № 70, становить 44 978, 80 кг, товар у повному обсязі виготовлений 27.02.2014 року, про що дистриб'ютора було повідомлено у відповідності до п. 6.5 Договору.

Оскільки ТОВ "ТД "Александр" свої зобов'язання з оплати товару за Договором від 23.12.2013 року №ПП1323/69-14063 на підставі заявки від 20.01.2014 року не виконало у повному обсязі, ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення 597 361, 37 грн. вартості замовленого товару на підставі заявки № 70 від 20.01.2014 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ТД "Александр" заперечило факт надіслання 20.01.2014 року позивачу заявки № 70 та зазначило, що вона не є належним доказом, оскільки складена в електронному вигляді, підписана неуповноваженою особою, не скріплена печаткою підприємства та не містить посилання на Договір від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, 10.07.2014 року ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" надіслало на адресу ТОВ "ТД "Александр" повідомлення про розірвання Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063 на підставі п. 13.1 Договору, а саме у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем п. 3.2 та п. 6.7 Договору.

За результатами проведення судово-економічної експертизи у даній справі у висновку Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз вказано, що відповідно до даних, відображених у заявці від 20.01.2014 року № 70 в рамках Договору від 23.12.2013 року № ПП 1323/69-14063 ТОВ "ТД "Александр" замовлено у ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" продукції у кількості 22 836, 00 шт. на суму 1 165 439, 83 грн. з ПДВ; відповідно до розпоряджень на відвантаження продукції зі складу ПАТ "Запорізький абразивний комбінат", посилання на які містяться у рахунках-фактурах, за період з 20.01.2014 року по 30.06.2014 року ТОВ "ТД "Александр" відвантажено товарно-матеріальних цінностей по вказаній заявці у кількості 5 684, 00 шт. на суму 568 128, 07 грн. з ПДВ.; згідно відображених даних у зазначених документах, залишок між замовленою та відвантаженою продукцією по заявці № 70 від 20.01.2014 року в рамках Договору від 23.12.2013 року № ПП 1323/69-14063 складає 17 152, 00 шт. на загальну суму 597 311, 76 грн. з ПДВ; відповідно до наданих на дослідження первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, аналітичний облік ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" та ТОВ "ТД "Александр" ведеться по контрагентам без розподілу господарських операцій в розрізі заявок, у зв'язку із чим дослідити повноту відображення руху об'єктів бухгалтерського обліку на відповідних рахунках по окремих заявках, в тому числі по заявці від 20.01.2014 року № 70 не видається за можливе.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи колегій суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є стягнення частини основного боргу за невиконання умов договору поставки, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатись у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах справи містяться повідомлення про готовність продукції згідно з Договором, направлені відповідачу, маршрутні листи, накладні, накладні-розподілення на склад, рахунки-фактури, довіреності, розпорядження на відвантаження зі складу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

При цьому, п. 6.7 Договору передбачено, що дистриб'ютор зобов'язаний незалежно від комплектації та строків виготовлення, оплатити та отримати виготовлений за його заявками шліфувальний інструмент на керамічній та бакелітовій зв'язках протягом 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення підприємства про його готовність із зазначенням кількості продукції по кожній заявці.

Частиною 4 ст. 690 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновків про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про надіслання ТОВ "ТД "Александр" заявки № 70 від 20.01.2014 року на отримання продукції ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" і позивачем не доведено факту отримання ним від відповідача вказаної заявки на придбання продукції по Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063 та направлення повідомлення про готовність такої продукції, а, отже, і у відповідача не виникло обов'язку сплати грошових коштів на підставі п. 6.7 Договору від 23.12.2013 року № ПП1323/69-14063.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що такі висновки господарських судів є передчасними та зроблені без належного з'ясування всіх обставин у справі з огляду на наступне.

Так, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині судового рішення навести правове обгрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В порушення вказаних вимог процесуального законодавства, господарські суди попередніх інстанцій зазначивши, що надіслання відповідачем і отримання позивачем заявки № 70 від 20.01.2014 року на придбання продукції є недоведеним, не звернули увагу на те, що як висновком експерта, так і іншими документами у даній справі підтверджується той факт, що саме по заявці № 70 від 20.01.2014 року відповідач замовив у позивача продукцію на суму 1 165 439, 83 грн., відвантажено товарів на суму 568 128, 07 грн., а залишок за виготовлену продукцію оплачено не було.

До того ж і самим відповідачем не заперечується факт отримання частини товару і його оплати саме на підстави заявки ТОВ "ТД "Александр" № 70 від 20.01.2014 року на придбання абразивного інструменту.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції відзначає, що судам попередніх інстанцій необхідно було звернути увагу, зокрема, і на п. 6.7 Договору, з огляду на те, що сторонами передбачено обов'язок дистриб'ютора оплатити та отримати виготовлену за його заявками продукцію.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судам попередніх інстанцій для правильного вирішення спору необхідно було встановити обставини наявності боргу відповідача перед позивачем та настання строку такої оплати і додатково перевірити стан проведення розрахунків за Договором та дати цьому відповідний правовий висновок.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що судам при розгляді справи необхідно було надати оцінку існуючим правовідносинам сторін з позиції розумності та справедливості і враховувати права та законні інтереси обох сторін договору, з огляду на те, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається і учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Однак, зазначені обставини залишились поза увагою господарських судів попередній інстанцій, що призвело до неповного з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору.

Неповне дослідження фактичних обставин справи та неналежне з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін унеможливлює правильне застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що всупереч покладеному на суди обов'язку щодо повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи суди на вищенаведене уваги не звернули, а тому судові акти попередніх інстанцій не можна визнати законними та обґрунтованими.

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки доказів та фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін і, в залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" підлягає частковому задоволенню, а постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року та рішення господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року у справі № 908/2042/14 - скасувати.

3. Справу № 908/2042/14 направити на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіО.М. Сибіга

В.І. Шаргало