ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р. Справа № 921/1239/14-г/6

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Давид Л.Л.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача: Красуля І.О., Донченко Р.В. - представники (довіреності в матеріалах справи);

від відповідача: Стадник В.О. - адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", б/н від 20.02.15

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 (суддя Шумський І.П)

у справі № 921/1239/14-г/6

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Груп Плюс", м. Київ

до відповідача: публічного акціонерного товариство "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", смт. Велика Березовиця, Тернопільська область

про стягнення 1 615 638, 78 грн. боргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Груп Плюс" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до публічного акціонерного товариство "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" про стягнення 1 615 638, 78 грн. боргу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 у справі № 921/1239/14-г/6 позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 615 638, 78 грн та 32 312, 76 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Крім того, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення технічної експертизи документів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити у справі судову експертизу документів та скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2015 у даній справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення технічної експертизи документів, з огляду на те, що за поясненнями директора - ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 23083 ним не підписувались, а підписані були чисті аркуші паперів із засвідченням підпису печаткою під тиском і погрозою з боку директора ТзОВ «РС»Автошляхбуд» та представниками партії регіонів.

Також вказує, що позов є передчасним, оскільки позивач не виконав вимоги закону покладені на нього ч. 2 ст. 517 ЦК України, а саме не надав боржнику докази переходу до нього прав у зобов'язанні.

Крім того, зазначає про неналежне оформлення товарно - транспортних накладних та про відсутність всіх істотних умов договору, відтак, вважає його неукладеним.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 у зв'язку з перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці, у склад судової колегії внесено зімни, замість судді Зварич О.В. введено суддю Давид Л.Л.

В даному судовому засіданні колегією суддів розглянуто заяву ТОВ "Голден Груп Плюс" про відвід суддів Юрченка Я.О. та Хабіб М.І., за результатами якої винесено ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Також, позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, копію висновку експертного дослідження № 9 від 12.06.2015, яке подано представником позивача Гордійчуком О.А., який діє на підставі довіреності від 08.06.2015 № 08-06/15. Однак, таке клопотання не може братись до уваги, оскільки не підписане вказаним представником.

Щодо клопотань позивача про відвід судовим експертам Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз та Львівського НДІ судових експертиз, з огляду на те, що експертне дослідження не відбулось, відтак, судового експерта не призначено, такі заяви залишаються без розгляду.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, надали суду для огляду оригінали всіх актів надання послуг, колегія суддів встановила їх відповідність наявним в матеріалах справи копіям.

Адвокат відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд призначити судову технічну експертизу документів, скасувати рішення місцевого господарського суду від 03.06.2015 та прийняти нове судове рішення, яким в позові відмовити.

У зв'язку з тим, що позивач відмовився надати суду оригінали актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 23083 на суму 1 118 518, 07 грн; № 23083 на суму 50 409, 59 грн; № 23083 на суму 50 531, 12 грн., без яких проведення експертизи є неможливим, колегія суддів вирішила розглянути спір по суті, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2015 у справі № 921/1239/14-г/6 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується сторонами, що ТОВ "РС-Автошляхбуд" (перевізник) та ПАТ "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" (замовник) було укладено договір №29/1 від 01.08.2013, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є надання перевізником послуг автотранспорту по перевезенню вантажів в межах митної території України. Обсяг перевезень вказується в заявці замовника.

Обов'язками перевізника з урахуванням п.2.1 та 2.2. договору є виділення технічно справних автомобілів по марках і в кількості згідно заявки замовника, поданої в усній чи письмовій формі та забезпечення доставки вантажу для замовника, а останній зобов'язувався здійснити оплату вартості послуг не пізніше 3-х банківських днів з моменту здійснення перевезення.

В договорі відсутні застереження щодо неможливості заміни сторін у зобов'язанні та про необхідність отримання згоди боржника на заміну кредитора.

Доказів інших договірних стосунків, крім договору № 29/1 від 01.08.2013 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, одним із видів доказів є пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Як пояснював представник позивача - Донченка Р.В. (який був керівником ТОВ "РС-Автошляхбуд" в період укладення і виконання названої угоди) та вбачається з копій представлених сторонами по справі товарно - транспортних накладних, ТОВ "РС-Автошляхбуд" (через відсутність необхідних транспортних засобів) лише організовував перевезення.

Фактично, за дорученням ТОВ "РС-Автошляхбуд" його здійснювали інші організації, зокрема ТОВ "НВО Промвпровадження".

Результати виконання договору № 29/1 від 01.08.2013 оформлялись двосторонніми актами, які засвідчені печатками ТОВ "РС-Автошляхбуд" та ПАТ "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" без будь-яких застережень всього на суму - 1 660 638,78 грн., оригінали яких оглянуто в судовому засіданні.

На підтвердження проведення операцій замовнику (відповідачу) було також надано для формування податкового кредиту податкові накладні:

- № 8 від 31.05.2013 на суму 150 000 грн.;

- № 1 від 07.08.2013 на суму 1 260 000 грн.;

- № 28 від 31.07.2013 на суму 291 180 грн., якими (разом з розрахунком №1 від 02.09.2013 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на суму (33784,35+6756,87) 40 541,22 грн.) також було оформлено на суму зобов'язань - 1 660 638, 78 грн.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач відобразив у своїй податковій звітності лише податкові накладні:

- № 8 від 31.05.2013 на суму 150 000 грн.;

- № 28 від 31.07.2013 на суму 291 180 грн.

Податкова накладна № 1 від 07.08.2013 на суму 1 260 000, 00 грн з врахуванням розрахунку коригування № 1 від 02.09.2013 на суму 40 541, 22 грн в звітності ПАТ "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" не відображена (лист Головного Управління ДФС у Тернопільській області від 27.01.2015).

Відповідно до виписок по особовому рахунку, відповідач перерахував ТОВ "РС-Автошляхбуд" 31.05.2013 - 25 000 грн., а 27.06.2013 - 20 000 грн. Всього - 45 000 грн.

Отримання за участі ТОВ "РС-Автошляхбуд" послуг по перевезенню на суму 45 000 грн. відповідач визнає. А проведення по податковій звітності податкових накладних № 8 від 31.05.2013 на суму 150 000 грн. та № 28 від 31.07.2013 на суму 291 180 грн. вважає зі своєї сторони помилковим.

7 серпня 2013 року ТОВ "РС-Автошляхбуд" як первісним кредитором та ТОВ "Голден Груп Плюс" як новим кредитором укладено договір №07/08/2013 про відступлення права вимоги за згаданою вище угодою №29/1 від 01.08.2013.

За цим договором, на платній основі, до позивача переходило право вимоги до відповідача на суму - 1 701 180 грн.

Відповідно до п. 3 договору факторингу, моментом переходу права вимоги первісного кредитора за договором до нового кредитора є момент набрання чинності цим договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 9 договору).

Про відступлення права вимоги первісний кредитор надіслав відповідачу цінним листом з описом вкладення повідомлення від 07.08.2013, яким повідомив, що ТОВ «РС -Автошляхбуд» відступило ТОВ право вимоги грошових коштів за договором перевезення вантажу № 29/1 на підставі договору про відступлення права вимоги № 07/08/2013 від 07.08.2013, укладеним первісним та новим кредитором. За текстом повідомлення та опису вкладення, боржнику було відправлено і копію договору про відступлення права вимоги.

Надалі ТОВ "Голден Груп Плюс" надіслав відповідачу претензію № 02/10-13 від 02.10.2013 про сплату заборгованості за договором № 29/1 на суму 1 615 638, 78 грн.

Матеріали справи містять спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.01.2015, з якого вбачається, що державну реєстрацію ТОВ "РС-Автошляхбуд" (первісного кредитора) припинено 08.04.2014 за рішенням засновників.

Відповідно до ст.ст. 509, 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.ст. 525,526 ЦК України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) - ст. 909 цього Кодексу.

Місцевим господарським судом підставно встановлено, що безпосереднє перевезення здійснювалось не первісним кредитором як перевізником в розумінні ст. 909 ЦК України, а іншими підприємствами, що не заборонено законом.

Відтак, суд правомірно прийняв до уваги як належні і допустимі докази отримання відповідачем послуг за договором № 29/1 - засвідчені обома сторонами акти виконання (надання) цих послуг (робіт).

Відповідно до пояснень колишнього керівника первісного кредитора, ці акти складені на підставі первинних документів, в тому числі товарно - транспортних накладних.

Укладення і виконання названого правочину підтверджується також виписаними податковими накладними, які згідно з Податковим кодексом України повинні складатись на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

А також їх частковим проведенням боржником по своєму податковому обліку та оплатою кредитором частини вартості отриманих послуг.

Безпідставними є посилання відповідача на не укладення договору №29/1, у зв'язку з відсутністю в ньому усіх істотних умов, необхідних для договору перевезення.

Оскільки, визначення договору як неукладеного може мати місце на лише стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами (п.2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11). Поданими суду доказами підтверджено виконання умов цього правочину як первісним кредитором, так і частково самим відповідачем.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) - ст. 512 ЦК України.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 вказаного Кодексу).

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні - ст. 517 ЦК України.

Однак, відповідачу направлялось повідомлення про укладення договору факторингу з додаванням копії такого договору, а необхідності отримання згоди боржника на проведення заміни кредитора в договорі № 29/1 не передбачалось.

Більше того, як вбачається з ст. 1082 ЦК України, якщо фактор не виконає обов'язку надання доказів того, що відступлення права грошової вимоги справді мало місце, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Однак, відповідачем, з урахуванням повідомлення про наявність договору факторингу, який як і договір № 29/1 укладено у письмовій формі, в порушення норм чинного законодавства, не здійснено проплати заборгованості, яка підтверджена актами здачі-прийняття робіт, додатково підтверджена податковими накладними, ні фактору ні клієнту (до моменту припинення юридчиної особи).

Місцевим господарським судом правомірно відмовлено в застосуванні наслідків пропуску шестимісячного строку позовної давності, з огляду на те, що ні первісний кредитор, а ні позивач не були перевізниками.

Доводи скаржника про те, що суд безпідставно не призначив судову експертизу є неправомірними та базуються виключно на припущеннях.

Інші доводи апелянта обґрунтовано спростовані рішенням місцевого господарського суду, відтак, не потребують подвійного спростування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Тернопільської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопілської області від 03.02.2015 у справі № 921/1239/14-г/6 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Хабіб М.І.