ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 910/1085/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Барицької Т.Л.,
Картере В.І.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 26.02.2015
у справі№910/1085/15-г господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"
доПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Представництво "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн"
провнесення змін до умов договору, зобов'язання вчинити дії, визнання права та розірвання повідомлення про переуступку та підтвердження отримання
в судовому засіданні взяли участь представники: - позивача Ткаченко К.В., Повар О.М., - відповідача Конопка І.І., - третьої особи Чорноус А.Г.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.06.2015 було продовжено строк розгляду даної справи на підставі ст. 69 ГПК України, а розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №910/1085/15-г (суддя Ващенко Т.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 (судді: Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О., Зеленін В.О.), задоволений позов Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (надалі позивач/ПАТ "Авіалінії "МАУ") до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі відповідач/банк/скаржник/ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит").

Відповідач, не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

08.07.2015 до початку судового засідання через канцелярію Вищого господарського суду України представником відповідача було подано клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке за результатами його розгляду було задоволено колегією суддів.

08.07.2015 до початку судового засідання через канцелярію Вищого господарського суду України представником відповідача було подано клопотання про розгляд справи колегією у складі 5-ти суддів.

Відповідно до рішення зборів Вищого господарського суду України від 10.06.2015 №1 питання щодо збільшення складу колегії суддів для розгляду конкретної справи вирішується Головою Вищого господарського суду України, зокрема, за клопотанням сторони.

Керуючись вказаним положенням, клопотання представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про розгляд справи у складі 5-ти суддів було передано Голові Вищого господарського суду України для вирішення питання щодо його задоволення чи незадоволення.

Листом від 08.07.2015 №08.03-08/246 за підписом Голови Вищого господарського суду України відмовлено ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у задоволенні клопотання його представника щодо розгляду справи у складі 5-ти суддів, а тому, справа розглядається колегією суддів, в провадженні якої вона знаходилась.

Крім того, до початку судового засідання через канцелярію Вищого господарського суду України представником відповідача були подані також наступні клопотання: - про відкладення та продовження строків розгляду справи у зв'язку із потребою додаткового часу для дослідження матеріалів справи; - про відкладення та продовження строків розгляду справи у зв'язку з необхідністю підготовки та надання додаткових доказів; - про відкладення та продовження строків розгляду справи у зв'язку із проведенням переговорів щодо примирення сторін.

Розглянувши вказані клопотання, заслухавши думки інших осіб, які приймають участь у даній справі з приводу заявлених представником відповідача клопотань, колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення з тих підстав, що: - по-перше, ухвалою Вищого господарського суду України від 17.06.2015 розгляд даної справи вже відкладався на два тижні на підставі ст. 77 ГПК України, а строк розгляду справи продовжувався на два тижні в порядку ст. 69 ГПК України, а тому, відповідач мав достатньо часу для ознайомлення із матеріалами даної справи; по-друге, суд касаційної інстанції, в межах наданих йому повноважень ст. 1117 ГПК України, не має право досліджувати нові докази, а тому, підстава для відкладення розгляду справи, наведена відповідачем у клопотанні як то "надання нових доказів", не є підставою для відкладення розгляду даної справи судом касаційної інстанції; по-третє, наявність переговорів щодо примирення сторін у справі також не є підставою, визначеною у ст. 77 ГПК України, для відкладення розгляду справи та продовження строків її розгляду.

В судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про відвід колегії суддів у складі: Губенко Н.М. - головуючий суддя, Барицька Т.Л. (доповідач), Картере В.І. - судді, від розгляду даної справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 в порядку ст. 20 ГПК України клопотання представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про відвід колегії суддів було відхилено.

Ознайомившись з матеріалами та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність юридичної оцінки судами попередніх інстанцій, дотримання ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом даного спору (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 11.02.2015) є наступні вимоги позивача (ПАТ «Авіакомпанія «МАУ»:

- змінити укладений між Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договір відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005, з наступними змінами та доповненнями, виключивши з нього статтю 6 та пункт 8.3 статті 8;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» виконувати умови укладеного з Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005 року, з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005 року статті 6 та пункту 8.3 статті 8;

- визнати наявність у Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» права доступу та користування кредитними коштами в межах відновлювальної кредитної лінії за укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договором відновлювальної кредитної лінії №598v-01-05 від 23.12.2005 року, з урахуванням внесених до договору змін, що полягають у виключенні з договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005 року статті 6 та пункту 8.3 статті 8;

- розірвати укладене між Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» Повідомлення про переуступку та підтвердження отримання, що отримане та підписане Міжнародною Асоціацією Повітряного Транспорту (International Air Transport Association, ІАТА) 29 квітня 2013 року.

Обґрунтовуючи підстави даного позову, позивач посилається на те, що відповідачем необґрунтовано обмежено його право у розпорядженні коштами, які знаходяться на відкритих відповідачем рахунках позивача, що впливає на права та обов'язки позивача за кредитним договором та є підставою для зміни останнього, оскільки припинення належного розрахунково-касового обслуговування позивача спонукає позивача для забезпечення проведення господарської діяльності до вимушеного порушення умов договору, що штучно створює підстави для відповідача достроково вимагати повернення одержаних позивачем кредитних коштів та обмеження у користуванні коштами на рахунках; при цьому, посилається на ст. 652 ЦК України.

Розглядаючи даний спір, суди попередніх інстанцій встановили, що 23.12.2005 між Спільним ЗАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", яке було перейменовано в ПАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" та ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05, до якого в подальшому сторонами вносилися зміни та доповнення.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 25.11.2014, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відкриває ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 36 292 000 доларів США, а ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" зобов'язується повернути отримані за рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з Графіком зниження ліміту (додаток № 1 до вказаного кредитного договору) з кінцевим терміном погашення - до 16 вересня 2016 року, та сплатити за користування кредитними коштами передбачені кредитним договором проценти.

Статтею 6 та пунктом 8.3 статті 8 кредитного договору передбачені випадки, при настанні яких банк (відповідач) має право вимагати від позивача дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за увесь період користування ними, а позивач, відповідно, зобов'язаний такі кошти та проценти сплатити.

Крім того, 02.06.2005 між позивачем та відповідачем укладено договір № 0213/FA-05 на розрахунково-касове обслуговування, згідно з пунктами 1.1, 2.1 якого, банк (відповідач) відкрив позивачу ряд поточних рахунків в національній та іноземній валютах та зобов'язався здійснювати їх розрахунково-касове обслуговування в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що протягом грудня 2014 року відповідач за дорученнями позивача здійснив ряд операцій, проте станом на 29.12.2014 значна кількість платежів залишилася не проведеною. Спроби позивача отримати пояснення відповідача щодо невиконання наданих позивачем платіжних доручень залишились без відповіді. Бездіяльність відповідача створює позивачу значні перешкоди в господарській діяльності та є істотним порушенням умов договору на розрахунково-касове обслуговування, і як наслідок, порушення позивачем кредитного договору. Внаслідок таких дій позивач позбавлений можливості користуватись належними йому коштами, що знаходяться на рахунках, відкритих у відповідача. Вказане, на думку позивача, і викликає необхідність внесення змін до договору та зобов'язання відповідача виконувати його умови.

Заперечуючи проти безпідставного невиконання банком розрахункових документів позивача, відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу про повернення ним платіжних доручень позивача, поданих з використанням системи "Клієнт-Банк" протягом грудня 2014 року, із зазначенням причин повернення, як того вимагає чинне законодавство.

Пунктом 8.3 статті 8 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2013 встановлено, що позивач зобов'язаний: забезпечити зарахування щомісячної виручки від реалізації товарів, робіт, послуг в національній та іноземній валютах на рахунки позивача у банку, пропорційно заборгованості за кредитами перед банками України; забезпечити зарахування у повному обсязі щомісячної виручки від реалізації товарів, робіт, послуг за договорами, майнові права вимоги на отримання грошових коштів, за якими передані банку у якості забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором, у національній та іноземній валютах виключно на рахунки позивача у банку; щомісячно операції з валютою (купівля-продаж, оплата за контрактами) здійснювати в об'ємах, пропорційно позиковій заборгованості позивача перед Банком в структурі загальної заборгованості позивача перед банками України; щомісячно зараховувати виручку в іноземній валюті, отриману від реалізації товарів, робіт, послуг на рахунки позивача у банку, за винятком окремих випадків, зокрема, у разі необхідності повернення позикових коштів іншим банкам України; щомісячно зараховувати заробітну плату працівників позивача на пластикові карти, емітовані банком тощо.

Підстави для дострокового повернення позивачем кредитних коштів на вимогу Банку визначені також статтею 6 кредитного договору. Так, відповідно до пп. б), ч) п. 6.1 статті 6 кредитного договору банк має право вимагати повернення отриманих позивачем кредитних коштів та сплати процентів за увесь період користування ними до настання строку, передбаченого пунктом 2.4 кредитного договору, а позивач зобов'язаний повернути такі кредитні кошти та сплатити усі проценти протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги банку у випадку невиконання позивачем будь-якого зобов'язання за кредитним договором, договорами іпотеки та договорами застави, укладеними для забезпечення виконання зобов'язань позивача за Кредитним договором.

Як зазначили суди, з наведених вище положень кредитного договору вбачається, що припинення перерахування позивачем коштів, отриманих в результаті господарської діяльності останнього, на рахунки позивача у банку, спричинить необхідність дострокового повернення позивачем кредитних коштів та сплати процентів банку згідно зі статтею 6 та п. 8.3 статті 8 кредитного договору.

Немотивована бездіяльність банку у виконанні розрахункових документів позивача значною мірою позбавляє останнього того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору та змушує позивача звернутися за розрахунково-касовим обслуговуванням до інших фінансових установ.

Крім того, як встановили суди, банком (відповідачем) була направлена позивачу вимога про дострокове повернення коштів за кредитним договором та сплати процентів за увесь період користування ними, що також свідчить про небажання банку виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, та змусило позивача заявити однією із позовних вимог вимогу про зобов'язання відповідача виконувати умови кредитного договору з урахуванням змін до нього, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3. ст. 8 кредитного договору.

Встановивши вищенаведені обставини, керуючись ст.ст. 651, 652 ЦК України, положеннями кредитного договору та договору на розрахунково-касове обслуговування, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зміни укладеного між сторонами у справі кредитного договору з наступними змінами та доповненнями, виключивши з нього ст. 6 та п. 8.3. ст. 8, а також в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача виконувати умови кредитного договору, з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3 ст. 8 та про визнання наявності у позивача права доступу та користування кредитними коштами за договором кредитної лінії з урахуванням змін, що полягають у виключенні з договору ст. 6 та п. 8.3. ст. 8.

Обґрунтовуючи підстави для задоволення позовної вимоги про розірвання укладеного Повідомлення про переуступку та підтвердження отримання, суди попередніх інстанцій виходили з того, що для забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави майнових прав №2551ИП/0708 від 30.07.2008, предметом застави за яким є належні позивачу майнові права вимоги (отримання грошових коштів від продажу авіаперевезень), які виникли на підставі договору № 010-BSP/PS від 31.03.2006, укладеного між позивачем та Представництвом "Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн".

Зважаючи на перебування у заставі банку майнових прав позивача за договором № 010-BSP/PS від 31.03.2006, позивач та відповідач уклали Повідомлення, пунктом 2.1 якого позивач уповноважив та надав інструкції Міжнародній Асоціації Повітряного Транспорту, представництво інтересів якої в Україні здійснює ІАТА Україна, виплачувати надходження за системою взаєморозрахунків BSP Україна (виручка від продажу авіаперевезень за договором № 010-BSP/PS від 31.03.2006) банку шляхом перерахування коштів на його рахунок відповідно до інструкцій банку, які останній може періодично надавати. Вказане Повідомлення отримане Міжнародною Асоціацією Повітряного Транспорту 29 квітня 2013 року, що підтверджується відповідною відміткою на Додатку В до Повідомлення.

Проаналізувавши зміст вказаного повідомлення, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що воно є правочином (договором), наділяє відповідача правом самостійно визначати рахунки, на які будуть спрямовуватися третьою особою у справі кошти, тощо, і укладаючи його, позивач розраховував, що зможе вільно розпоряджатися коштами, що надходять у якості виручки від продажу авіаперевезень позивача за системою BSP Україна на рахунок позивача у банку (відповідача).

В той же час, неналежне розрахунково-касове обслуговування рахунків позивача у банку та обмеження у розпорядженні розміщеними на них коштами, є істотною зміною обставин, якими керувались сторони при укладенні Повідомлення та яка порушує співвідношення майнових інтересів сторін, позбавляючи позивача права користування власними коштами та наділяючи відповідача правом самостійно визначати рахунки, на які такі кошти мають спрямовуватись та звідки можуть бути списані відповідачем у будь-який час з огляду на вимогу відповідача від 24.12.2014 про дострокове повернення позивачем кредитних коштів за Кредитним договором, позаяк, оскаржуване позивачем повідомлення від 29.04.2013 підлягає розірванню.

Колегія суддів Вищого господарського суду України частково не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення усіх заявлених позивачем позовних вимог з огляду на таке.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Так, як вказувалося вище, однією із вимог позивача, яка була задоволена судами попередніх інстанцій, була вимога про зміну укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору з наступними змінами та доповненнями, шляхом виключення з нього статті 6.

Як визначено в статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами, які у відповідності до ст.627 цього ж Кодексу є вільними в його укладенні, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, стаття 6 кредитного договору регулює підстави для дострокового повернення кредитних коштів, що випливає навіть із назви вказаної статті "Дострокове повернення кредитних коштів".

Досліджуючи підстави для зміни кредитного договору у частині виключення з нього ст. 6 (зміни договору) в цілому, суди попередніх інстанцій зосередились на встановленні підстав, передбачених ст. 652 ЦК України, наявність яких необхідна, виходячи з положень вказаної норми, для розірвання або зміни договору (в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона).

В той же час, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось те, що стаття 6 кредитного договору містить в собі ряд пунктів, які, в свою чергу, мають ряд підпунктів, та не дослідили, які саме положення вказаної статті є притаманними для кредитних договорів та є загальними умовами для дострокового повернення кредитних коштів, а які дійсно можуть порушувати співвідношення майнових інтересів сторін та змінилися настільки, що при укладенні кредитного договору позивач виходив з того, що така зміна обставин не настане.

Таким чином, у рішеннях судів попередніх інстанцій не наведено обґрунтувань щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо зміни умов кредитного договору, шляхом виключення із спірного договору статті 6 кредитного договору в цілому.

Дане порушення судів попередніх інстанцій норм процесуального права щодо прийняття рішення за результатами дослідження усіх доказів та матеріалів, не може бути усунуте судом касаційної інстанції, оскільки б це призвело до порушення останнім ст. 1117 ГПК України, а тому, судові рішення в частині зміни кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем з наступними змінами та доповненнями, шляхом виключення з нього статті 6, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Крім того, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача виконувати умови укладеного кредитного договору з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3. статті 8 та про визнання наявності у позивача права доступу та користування кредитними коштами в межах відновлювальної кредитної лінії згідно з кредитним договором з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3. статті 8, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушуються, створено чи створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивач. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виконувати умови укладеного кредитного договору з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3. статті 8 та про визнання наявності у позивача права доступу та користування кредитними коштами в межах відновлювальної кредитної лінії згідно з кредитним договором з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з нього ст. 6 та п. 8.3. статті 8, суди попередніх інстанцій не дослідили, чи були вже порушені відповідачем права позивача на момент пред'явлення таких позовних вимог (якщо так, то яким чином), чи можливо пред'явлення вказаних позовних вимог разом із вимогою про зміну укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору шляхом виключення з нього статті 6 та п. 8.3. ст. 8 є передчасним.

До того ж, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про розірвання Повідомлення про переуступку та підтвердження отримання, з огляду на таке.

Так, як вбачається із мотивувальної частини рішень судів попередніх інстанцій у даній справі, суди прийшли до висновку про те, що оспорюване позивачем повідомлення, виходячи з його змісту та безпосередньо з п. 9 цього повідомлення, є цілісною угодою між сторонами (позивачем та відповідачем), а тому, встановивши наявність передбачених ст. 652 ЦК України підстав для розірвання договору, розірвали вказане повідомлення. Водночас, роблячи такий висновок, суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином усіх положень вказаного повідомлення, зокрема, п. 8, та не встановили конкретно, хто все-такі є сторонами вказаного повідомлення, що, відповідно, вплинуло на вирішення питання щодо необхідності залучення (незалучення) усіх сторін вказаного повідомлення.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність задоволення позовної вимоги позивача про зміну укладеного між позивачем та відповідачем договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005, з наступними змінами та доповненнями, шляхом виключення з нього пункт 8.3 статті 8, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій.

Статтею 1068 Цивільного кодексу України унормовано, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановили суди та вбачається з матеріалів справи, за період з 19 по 29 грудня 2014 року позивач ініціював понад 50 (п'ятдесят) платежів в національній валюті на загальну суму близько 22 (двадцяти двох) мільйонів гривень. Крім того, протягом 18-25 грудня 2014 року позивач з використання системи електронних платежів "Клієнт-Банк" ініціював проведення Банком низки платежів в іноземній валюті на користь іноземних контрагентів на загальну суму близько 2,9 млн. доларів США, які не були виконані відповідачем. Доказів протилежного відповідач не надав.

Згідно з п. 22.7 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня із зазначенням причини повернення.

Банк має право відмовляти позивачу в обслуговуванні рахунків у випадках невиконання чи неналежного виконання останнім своїх обов'язків за Договором РКО та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пп. 3.1.5 п. 3.1 Договору РКО).

В той же час, як встановили суди, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, останній не надав пояснень щодо невиконання платіжних доручень позивача, серед яких, і платіжні доручення щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитними коштами, що, відповідно, спричиняє порушення позивачем умов кредитного договору, зокрема, п. 8.3. ст. 8 цього договору, яким, в тому числі, на позивача покладений обов'язок забезпечувати зарахування щомісячної виручки від реалізації товарів, робіт, послуг в національній та іноземній валютах на рахунки позивача, відкриті у відповідача, пропорційно заборгованості за кредитами перед банками України, забезпечити зарахування у повному обсязі щомісячної виручки від реалізації товарів, робіт, послуг за договорами, майнові права вимоги на отримання грошових коштів, за якими передані банку у якості забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором, у національній та іноземній валютах виключно на рахунки позивача у банку, та надає право банку (відповідачу) на дострокове стягнення кредитної заборгованості та процентів.

Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст.652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Так, зокрема, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України вказано, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, виходячи з наведеного, та враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій підстави, наявність яких є необхідною для зміни договору в судовому порядку, а саме: в момент укладення кредитного договору позивач розраховував на те, що його рахунки, відкриті у відповідача, будуть обслуговуватися належним чином; неналежне обслуговування рахунків позивача відповідачем, не може бути усунуто позивачем як заінтересованою особою самостійно; подальше виконання кредитного договору, без виключення з нього п. 8.3. ст. 8, порушить співвідношення майнових інтересів сторін за цим договором, зокрема, майнові інтереси позивача, оскільки вплинути на подібну ситуацію (неналежне виконання відповідачем платіжних доручень позивача) позивач не може і при укладенні кредитного договору позивач не міг передбачити можливість виникнення такої ситуації; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано погодились з доводами позивача, про зміну кредитного договору шляхом виключення з нього п. 8.3. ст. 8.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Судами попередніх інстанцій використано не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, в силу обмеження меж перегляду справи у суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне скасувати прийняті у даній справі судові рішення, і справу в частині розгляду позовних вимог про: - зміну укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005, з наступними змінами та доповненнями, виключивши з нього статтю 6; - зобов'язання Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» виконувати умови укладеного з Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005, з урахуванням внесених до нього змін, що полягають у виключенні з договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005 статті 6 та пункту 8.3 статті 8; - визнання наявності у Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» права доступу та користування кредитними коштами в межах відновлювальної кредитної лінії за укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договором відновлювальної кредитної лінії №598v-01-05 від 23.12.2005 року, з урахуванням внесених до договору змін, що полягають у виключенні з договору відновлювальної кредитної лінії № 598v-01-05 від 23.12.2005 року статті 6 та пункту 8.3 статті 8; - розірвання Повідомлення про переуступку та підтвердження отримання, що отримане та підписане Міжнародною Асоціацією Повітряного Транспорту (International Air Transport Association, ІАТА) 29 квітня 2013 року, направити на новий розгляд до місцевого господарського суду, під час здійснення якого, врахувати викладене у даній постанові та прийняти судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. В частині задоволення позовної вимоги про зміну укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" договору відновлювальної кредитної лінії №598v-01-05 від 23.12.2005 з наступними змінами та доповненнями шляхом виключення з нього п. 8.3. статті 8 постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №910/1085/15-г залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №910/1085/15-г залишити без змін в частині задоволення позовної вимоги про зміну укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" договору відновлювальної кредитної лінії №598v-01-05 від 23.12.2005 з наступними змінами та доповненнями шляхом виключення з нього п. 8.3. статті 8.

В решті позовних вимог постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №910/1085/15-г скасувати і справу в цих частинах передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ