ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа № 925/758/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю представника позивача: Коркін П.П. - за довіреністю,

представник відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспец- Транс"

про стягнення 253 285 грн. 07 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" пред'явлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспец- Транс" коштів в сумі 253 285 грн. 07 коп., зокрема 213 256 грн. 16 коп. боргу за січень-лютий 2015 року за надані відповідачу послуги по заправці автотранспорту останнього дизельним пальним на автозаправочних станціях, розташованих в межах та поза межами території України відповідно до пред'явлених пластикових карток згідно до договорів № 394 (394/4) від 03.04.2012 та № 394/5 від 06.05.2014, а також 16 208 грн. 50 коп. пені за прострочення розрахунку по 09.04.2015, 23 031 грн. 66 коп. інфляційних втрат та 788 грн. 75 коп. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання по 09.04.2015.

Заявами від 07.07.2015 позивач повідомив про сплату відповідачем 20 000 грн. після подання позовної заяви до суду та про збільшення розміру позовних вимог до суми 294 889 грн. 84 коп., що включає в себе 193 256 грн. 16 коп. основного боргу, 43 429 грн. 17 коп. пені за прострочення сплати коштів по 09.07.2015, 56 044 грн. 28 коп. інфляційної суми боргу та 2160 грн. 23 коп. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання по 09.07.2015.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, ухвали суду від 30.04.2015, 18.05.2015, 11.06.2015, 23.06.2015 надіслані за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у справі є докази вручення вказаних ухвал суду уповноваженому представнику відповідача. Суду не надіслано заперечень проти позовних вимог позивача, не подано заяву про розгляд справи за участі представника відповідача, не повідомлено поважних причин неподання відзиву на позов та нез'явлення представника у судове засідання. Відповідач надсилав до суду клопотання про перенесення розгляду справи для надання можливості для укладання мирової угоди між сторонами, однак мирову угоду не надав, повноважного представника у судове засідання не направив. У відповідності до вимог частини 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. В процесі розгляду справи суд приходить до висновку, що вона може бути розглянута за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності відзиву на позов, виходячи також із того, що 13.07.2015 закінчується продовжений за клопотанням відповідача строк розгляду спору. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов'язком.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов в сумі 294 889 грн. 84 коп., просив припинити провадження у справі в частині стягнення 20 000 грн. боргу, який був сплачений відповідачем після подання позовної заяви до суду, пояснив, що позивач повністю сплатив судовий збір із даного позову та просить відшкодувати його позивачу за рахунок відповідача, мирова угода не була укладена у зв'язку з недосягненням згоди щодо її умов, просив прийняти рішення у даному засіданні, оскільки позовні вимоги позивача обґрунтовані та підтверджені належними доказами, не спростовані і не заперечені відповідачем, а строк розгляду спору закінчився.

У судовому засіданні 09.07.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представника позивача, суд встановив таке.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" (позивач) в особі директора Пилипейко В.Ю. та товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспец - Транс" (відповідач) в особі директора Келип С.І. було укладено договір № 394 від 03 квітня 2012 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу послуги по заправці автотранспорту відповідача та надати додаткові послуги на підставі пред'явлених відповідачем пластикових карток, а відповідач зобов'язався провести оплату за надані послуги.

В розділі 3 Договору № 394 встановлені вартість послуг та порядок розрахунків, в якому виписано визначення ціни послуг, фіксування факту надання послуг, вказано, що строк, протягом якого відповідач повинен оплатити вартість послуг, зазначається в Протоколі погодження умов розрахунків, а в пункті 4.2. Договору № 394 встановлено сплату відповідачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу у разі порушення строку чи умов оплати, передбачених Договором або Протоколом погодження умов розрахунків.

03 квітня 2012 року ТОВ "Арис-Юг" (як комісіонер) в особі директора Пилипейко В.Ю., що діє на підставі статуту та у відповідності з договором комісії № 01/01 від 01.01.2011, укладеного з ТОВ "ІНТРОТРЕЙД" (комітентом), та ТОВ "Укрспец - Транс" в особі директора Келип С.І. було укладено договір № 394/4, в якому вказано, що комісіонер у відповідності з договором комісії № 01/01 від 01.01.2011 від свого імені і за рахунок комітента зобов'язався укладати договори по наданню послуг по заправці автотранспорту відповідача дизельним паливом та отриманню додаткових послуг на підставі пред'явлених відповідачем пластикових карток "АРИС" за межами митної території України, а відповідач зобов'язався провести оплату за надані послуги.

01 серпня 2014 року між ТОВ "Арис-Юг" (комісіонер) в особі директора Пилипейко В.Ю., що діє на підставі статуту та у відповідності з договором комісії № 01/07/2014 від 01.08.2014, укладеного з ТОВ "АРИС-Балтія" (комітентом), та ТОВ "Укрспец - Транс" в особі директора Кислої Ю.М. було укладено договір № 394/5, в якому вказано, що комісіонер у відповідності з договором комісії № 01/07/2014 від 01.08.2014 від свого імені та за рахунок комітента зобов'язався укладати договори по наданню послуг по заправці автотранспорту відповідача дизельним паливом та отриманню додаткових послуг на підставі пред'явлених відповідачем пластикових карток "АРИС" за межами митної території України, а відповідач зобов'язався провести оплату за надані послуги.

Умови Договорів № 394/4 та № 394/5 аналогічні умовам Договору № 394, щодо строку оплати вартості отриманих послуг відсилають до Протоколу погодження умов розрахунків та передбачають сплату пені за порушення встановлених у Протоколах строків оплати.

Позивачем додані до позовної заяви завірені копії Протоколів погодження умов розрахунків № 1 від 03.04.2012 до договорів № 394 та № 394/4 і від 01.08.2014 до Договору № 394/5, в яких встановлені строки та умови оплати вартості послуг по заправці автотранспорту відповідача, зокрема, по Договорах № 394, 394/4 оплата повинна бути здійснена протягом 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку та передоплата - по Договору № 394/5.

Магнітно-чіпові карти "АРИС" передані відповідачу по актах № 279, 279/2, 279/4, підписаних представниками сторін та скріпленими печатками підприємств.

За доводами позивача він надав відповідачу послуги по заправці автотранспорту відповідача дизельним пальним на АЗС в межах території України по пластикових картках "АРИС" в січні 2015 року на загальну суму 78 642 грн. 23 коп., що підтверджується Актом наданих послуг та звірки взаєморозрахунків № ЗкП-000134 (394)-У від 31 січня 2015 року і рахунками - фактурами та в лютому 2015 року на загальну суму 82 908 грн. 59 коп., що підтверджується Актом наданих послуг та звірки взаєморозрахунків № ЗкП-000135 (394)-У від 28 лютого 2015 року та відповідними рахунками - фактурами. Також позивач надав відповідачу послуги по заправці пальним на АЗС за межами території України по пластикових картках "АРИС" в січні 2015 року на суму 164 220 грн. 69 коп., що підтверджується Актом наданих послуг та звірки взаєморозрахунків № ЗкП-000134 (394/5)-З від 31 січня 2015 року і рахунками - фактурами та в лютому 2015 року на суму 50 558 грн. 14 коп, що підтверджується Актом наданих послуг та звірки взаєморозрахунків № ЗкП-000135 (394/5)-З від 28 лютого 2015 року та відповідним рахунком - фактурою.

У названих вище Актах наданих послуг та звірки взаєморозрахунків від 28 лютого 2015 року вказана заборгованість по Договору № 394 в сумі 118 588 грн. 38 коп. та по Договору № 394/5 в сумі 94 667 грн. 78 коп.

Таким чином, за доводами позивача він надав відповідачу послуги по заправці автотранспорту відповідача у січні та лютому 2015 року в межах та за межами митної території України по пластикових картках "АРИС" на загальну суму 376 329 65 коп., однак відповідач вартість наданих послуг оплатив лише частково та станом на 28.02.2015 борг відповідача складав загальну суму 213 256 грн. 16 коп.

Вказана сума не була сплачена і станом на 28.04.2015 - дату подання позовної заяви до господарського суду. 22.06.2015 відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 20 000 грн. по платіжному дорученню № 504 із призначенням платежу "оплата за Дт. придбане за межами згідно рах. 42964 від 28.01.2015". Судом прийнята до розгляду заява представника позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення 20 000 грн. боргу.

Відповідно до припису п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідач перерахував позивачу основний борг в сумі 20 000 грн. по платіжному дорученню № 504 від 22.06.2015, тобто після подання позовної заяви до суду, тому клопотання представника позивача про припинення провадження у справі щодо стягнення 20 000 грн. боргу підлягає задоволенню, провадження у справі в частині вимоги про стягнення 20 000 грн. боргу підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд приходить до такого.

В силу ч. 1 ст. 173 ГК України) зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписані сторонами Договори № 394, 394/4, 394/5, на які посилається позивач, відповідають вимогам статті 901 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України, за якою за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 193, 202 Господарського кодексу України та статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено і відповідачем не спростовано факт наявності між сторонами договірних відносин надання послуг по заправці автотранспорту відповідача в межах та за межами митної території України і існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем за січень - лютий 2015 року станом на момент прийняття судом рішення у загальній сумі 193 256 грн. 16 коп. Суд оглянув у судовому засіданні подані позивачем оригінали вказаних у позовній заяві договорів, протоколів узгодження умов розрахунків, актів приймання-передачі магнітно-чіпових карт та актів наданих послуг і звірки взаємних розрахунків. У кожному з названих Актів наданих послуг та звірки взаєморозрахунків перелічені всі рахунки-фактури та вказано, що рахунки отримані замовником своєчасно, послуги надані в повному об'ємі, документи оформлені в належному порядку, сторони претензій одна до одної не мають, а також вказані перераховані відповідачем суми та суми заборгованості станом на 31.01.2015 та на 28.02.2015, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2015 року заборгованість по Договору № 394 складала 118 588 грн. 38 коп. та по Договору № 394/5 - 94 667 грн. 78 коп. Таким чином, підписавши вказані акти, відповідач підтвердив факти отримання ним послуг, рахунків на оплату та прострочення їх оплати.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань за вказаним договорами щодо оплати вартості отриманих за ними послуг, не заперечив факт несплати ним вартості наданих послуг та існування простроченої заборгованості в сумі 193 256 грн. 16 коп.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 193 256 грн. 16 коп. боргу з оплати вартості наданих позивачем послуг є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами у справі, не запереченою та не спростованою відповідачем, отже підлягає задоволенню.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, яка відповідно до статті 546 ЦК України є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

За приписом частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 Договорів № 394, № 394/4, № 394/5 сторони передбачили сплату відповідачем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу. Позивачем доведено і відповідачем не спростовано факт допущення прострочення платежів за отримані послуги, періоди прострочення позивачем розраховані вірно та вказані у позовній заяві щодо кожного із платежів, отже, позивач правомірно пред'явив до стягнення з відповідача неустойку за порушення відповідачем строків розрахунку за отримані послуги, тому з відповідача належить стягнути на користь позивача 43 429 грн. 17 коп. пені за прострочення розрахунку по 09.07.2015.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційного нарахування на суму боргу застосовуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки.

Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат виконаний позивачем вірно, з урахуванням дат та сум належних позивачем до сплати, періодів прострочення розрахунку та сплати 20 000 грн. боргу після подання позову, тому з відповідача належить стягнути на користь позивача 2 160 грн. 23 коп. три проценти річних та 56 044 грн. 28 коп. інфляційної суми боргу.

Відповідно до статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 5 897 грн. 80 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись пунктом 1-1 статті 80, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення 20 000 грн. боргу.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспец - Транс" (м. Черкаси, вул. Академіка Корольова, 2, ідентифікаційний код 37610099) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арис - Юг" (м. Київ, Проспект Науки, 41, оф. 442, ідентифікаційний код 31745725) - 193 256 грн. 16 коп. боргу, 43 429 грн. 17 коп. пені, 56 044 грн. 28 коп. інфляційної суми боргу, 2 160 грн. 23 коп. три проценти річних, 5 897 грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 13.07.2015.

Суддя А.Д. Пащенко