номер провадження справи 6/115/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

13.07.2015 Справа № 908/3672/15

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз" (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035)

До Відділу освіти, молоді та спорту Кам'янсько - Дніпровської районної державної адміністрації в Запорізькій області (вул. Гоголя, буд. 7, м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області, 71304)

Про стягнення 520 728 грн. 05 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Бурдак О.В. - дов. № 19/2868 від 01.04.2015р.

Від відповідача: Аліфанова Л.Г. - дов. № 01-20/787 від 10.07.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз" м. Запоріжжя Відділу освіти, молоді та спорту Кам'янсько - Дніпровської районної державної адміністрації в Запорізькій області м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області про стягнення 520 728 грн. 05 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача, на підставі договору на постачання природного газу за врегульованим тарифом №ТП-Б-52004 від 09.01.2015р., заборгованість за природний газ в сумі 819 678 грн. 32 коп., пеню в сумі 139 024 грн. 02 коп., 3% річних в сумі 7 492 грн. 44 коп. та інфляційні витрати в сумі 332 127 грн. 28 коп.

Позивач зменшив позовні вимоги, остаточно просить стягнути з відповідача, на підставі договору на постачання природного газу за врегульованим тарифом №ТП-Б-52004 від 09.01.2015р., пеню в сумі 161 930 грн. 10 коп., та на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 350 160 грн. 20 коп., 3% річних в сумі 8 637 грн. 75 коп.

Заява позивача приймається судом, оскільки заявлена відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач надав суду письмові пояснення №08-08/776 від 06.07.2015р., де вказав, що на момент подачі позивачем позову залишкова сума боргу була сплачена, що підтверджується платіжними дорученнями від 04.06.2015р.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на постачання природного газу за врегульованим тарифом №ТП-Б-52004 від 09.01.2015р., з додатками (далі - договір).

Згідно вказаному договору позивач за період з січня 2015р. по квітень 2015р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2 273 779 грн. 66 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за вказані місяці від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р. та від 30.04.2015р.

30.04.2015р. позивач та відповідач здійснили корректировку на суму 227 598 грн. 90 коп., про що вказано в двосторонньому акті звірки №418 від 18.05.2015р.

Відповідно до пункту 4.6 договору відповідач зобов'язався оплатити природний газ авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатку 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з цини газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач отриманий природний газ оплатив повністю, але з порушенням строків оплати, передбачених п. 4.6 договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, актом звірки від 18.05.2015р., та що підтвердили представники позивача та відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін заборгованість не оплатив, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, в зв'язку з інфляційними процесами в державі.

Перевірявши розрахунок позивача, наданий до заяви про зменшення позовних вимог, суд вважає його обґрунтованим.

За таких підстав, з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 350 160 грн. 20 коп. та 3% річних в сумі 8 637 грн. 75 коп.

Згідно п. 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, з споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач в заяві про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача пеню в сумі 161 930 грн. Перевірявши розрахунок позивача, наданий до заяви про зменшення позовних вимог, суд вважає його обґрунтованим.

Однак, згідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з 3.17.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи до уваги вищезазначене, в тому числі те, що розмір пені надмірно великий у порівнянні зі збитками кредитора по спірному договору, приймаючи до уваги те, що відповідач являється бюджетною організацією, те що відповідач повністю самостійно оплатив заборгованість до подачі позивачем позову, враховуючі інтереси обох сторін, ступень виконання зобов'язання, суд визнав за необхідне зменшити розмір пені до 50 000 грн.

При цьому, судовий збір покладається на відповідача в цій частині повністю, оскільки пеня в сумі 161 930 грн. 10 коп. нарахована позивачем обґрунтовано.

Заперечення відповідача судом не приймається по вказаним вище підставам, а також в зв'язку з наступним:

Посилання відповідача на недотримання досудового врегулювання господарського спору безпідставне, оскільки право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Така ж позиція викладена в рішення Конституційного суду України від 09.07.2002р. № 15-рп/2002 по справі №1-2/2002.

Посилання відповідача на відсутність фінансування також не приймається судом, оскільки відсутність фінансування не являється підставою для невиконання зобов'язань, та не являється підставою для звільнення від відповідальності. Така ж позиція викладена в постанові Верховного суду України від 27.04.2012р. № 13/110-11 та в п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 13.07.2012р. № 01-06/908/2012.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 10 412 грн. 54 коп.

В зв'язку з зменшенням позивачем позовних вимог, відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та п. 4 Інформаційного листа ВГСУ від 21.11.2011р. № 01-06/1625/2011, повернути із Державного бюджету України позивачу судовий збір у розмірі 15 553 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Кам'янсько - Дніпровської районної державної адміністрації в Запорізькій області (вул. Гоголя, буд. 7, м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області, 71304; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз" (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035; ) інфляційні витрати в сумі 350 160 грн. 20 коп., 3% річних в сумі 8 637 грн. 75 коп., пеню в сумі 50 000 грн. та судовий збір в сумі 10 412 грн. 54 коп. Надати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз" (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035; ) із доходу Державного бюджету України судовий збір у розмірі 15 553 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 90 коп., сплачений платіжним дорученням № 19 від 11.06.2015р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 908/3672/15.

Дане рішення є підставою для повернення Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз" (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035) із Державного бюджету України судового збору в сумі 15 553 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 90 коп.

Повне рішення складено : 13.07.2015р.

Суддя Л.С. Місюра