РІШЕННЯ

"10" липня 2015 р.Справа № 921/556/15-г/10

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Качунь І.Є.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", с. Загірочка, вул. Чорновола, 40 Жидачівського району Львівської області (адреса для листування: вул. Ак. Лазаренка, 5-А, м. Львів, 79026)

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, вул. І. Франка, 16

про стягнення заборгованості в сумі 88 191,32 грн.

За участі представників:

Позивача: не прибув;

Відповідача: Решетухи А.В.- представника, довіреність № 650/1 від 27.02.2015 р.

В судовому засіданні представнику відповідача роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20,22,81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Суть справи: До господарського суду Тернопільської області звернулося з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", с. Загірочка, вул. Чорновола, 40 Жидачівського району Львівської області до Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, вул. І. Франка, 16 про стягнення заборгованості в сумі 88 191 грн. 32 коп.; відшкодування понесених судових витрат просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав суду Договір фінансового лізингу №01/09192, укладеного між сторонами 07 вересня 2012 року; Додатку до Договору фінансового лізингу №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8; Акт приймання-передачі предмету лізингу від 17.12.2012р.; копії платіжних доручень та інші документі, які знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 1,192, 253, 525, 526, 530, 610, 612, 617, 625, 628, 629 ЦК України, ст.23, 173, 174, 175, 193, 509 ГК України, статті 2,11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Ухвалою господарського суду від 02 червня 2015 року порушено провадження у справі №921/556/15-г/10 та призначено судове засідання для розгляду позову по суті за участю повноважних представників сторін о 10 год. 00 хв. 19 червня 2015 року.

Згідно клопотання № 7 від 16.06.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго - лізинг - плюс" Жидачівського району Львівської області розгляд справи було відкладено до 10 год. 15 хвилин 10.07.2015 року в порядку статті 77 ГПК України.

Представник відповідача у судове засідання 10.07.15 року прибув, визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 10.07.2015 року не прибув.

Оскільки, участь представника позивача у судове засідання не визнавалася обов'язковою, надані ним документи є достатніми, а тому суд розглядає позов в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Визначені статтею 1 ГПК юридичні особи та громадяни можуть бути сторонами в господарському судовому процесі.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Позивач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", місцезнаходження органів управління якого с. Загірочка, вул. Чорновола, 40 Жидачівського район Львівської області, зареєстрований у встановленому законом порядку 17.01.2008 року і включений до ЄДРПОУ, ідентифікаційний код 35549269, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осі-підприємців, а тому наділене правом на звернення до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В розумінні статті 54 Господарського процесуального кодексу України зміст позовних вимог та коло осіб, до яких пред'являється позов, визначається позивачем.

Предметом позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Енеро-лізинг плюс", с. Загірочка визначило стягнення КПТМ "Тернопільтеплокомуненрго", м. Тернопіль 88 191,32 грн. основного боргу за квітень та травень 2015р..

Спосіб захисту цивільних прав та інтересів особа обирає при зверненні з позовною заявою до суду.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права є таким, що відповідає статтям 15, 16 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

За змістом приписів статей 205 та 206 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, тощо, а також підтвердженням прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс" (Лізингодавець/Позивач), з однієї сторони, та Комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради (Лізингоодержувач/відповідач), з іншої сторони, було укладено договір фінансового лізингу № 01/0912.

За умовами укладеного Договору Лізингодавець зобов'язується придбати відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій (Специфікація, яка викладена в Додатку №1 до Договору та є його невід'ємною частиною), затвердженої Лізингоодержувачем у встановленому порядку та переданої Лізингодавцю проектно-кошторисної документації (Реєстр проектно-кошторисної документації, який викладений в Додатку №2 до Договору та є його невід'ємною частиною) та умов (далі - Предмет лізингу) та передати його у користування Лізингоодержувачу, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти від Лізингодавця Предмет лізингу та сплачувати йому за користування Предметом лізингу лізингові платежі протягом строку встановленого цим Договором (п. 1.1 р. 1 Договору).

Розділом 2 Договору визначено, що останній вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов'язань Сторонами. Строк лізингу починається з моменту передачі Предмету лізингу Лізингодавцем Лізингоодержувачу, яким є дата підписання Акту приймання - передачі Предмету лізингу.

За умови сплати Лізингоодержувачем до 15 жовтня 2012р. авансового платежу, Лізингодавець на підставі видаткової накладної передає Предмет лізингу Лізингоодержувачу, про що сторонами складається Акт приймання - передачі (п. п. 5.1., 5.5 р. 5 Договору).

П. п. 3.1-3.2 р. 3 Договору сторони погодили, що вартість предмета лізингу складає 3 853 911,60 грн. і є незмінною на весь період дії Договору. Зміна вартості Предмету лізингу після укладення Договору допускається лише за умови письмової домовленості сторін. У вартість предмету лізингу включено вартість робіт з встановлення та пусконалагоджувальних робіт предмету лізингу.

Відповідно до п. п. 4.1-4.4 р. 4 Договору, загальна сума цього Договору дорівнює 4 957 717,96 грн. та складається із розміру авансового платежу - 192 695,58 грн. та загальної вартості лізингових платежів - 4 765 022,38 грн. Лізингові платежі складаються із суми, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та процентів за користування ним. Розмір, строки та порядок сплати Лізингових платежів Лізингодавцеві встановлюється у "Розрахунку платежів" (Додаток №3 до Договору), який підписується сторонами одночасно з цим Договором та є його невід'ємною частиною. Всі платежі за Договором сплачуються Лізингоодержувачем у безготівковій формі на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний останнім у реквізитах Сторін.

Додатком №3 до Договору сторонами визначено розмір, строки та порядок сплати Лізингоодержувачем платежів за умовами Договору та здійснено розрахунок лізингових платежів згідно погодженого графіку їх сплати.

Поряд із цим, у зв'язку із достроковою сплатою частини платежів Лізингоодержувачем, сторонами у грудні 2012р., січні 2013р. та червні 2013 року шляхом укладення та підписання додатків №4-7 до договору було внесено зміни до загальної суми Договору, вартості Предмету лізингу, розміру лізингових платежів, редакції Реєстру проектно - кошторисної документації.

Зокрема, Додатком №7 від 25.06.2013р. змінено суму Договору на 4 022 789,58грн., яка складається із 192 695,58 грн. авансового платежу, 2 040 000,00 грн. дострокової сплати відшкодування вартості Предмета лізингу та 1 790 094,00 грн. загальної вартості лізингових платежів та, відповідно, викладено у новій редакції розрахунок та графік лізингових платежів. Визначено, що вартість Предмета лізингу становить 3 574 615,20 грн., щомісячні лізингові платежі, починаючи з 20.07.2013 року складають 44 095 грн. 66 коп.

Відповідно до п. п. 11.2.1 п.11.2 р.11 та п.п.12.2.1, 12.2.3 п. 12.1 р. 12 Договору, Лізингодавець зобов'язався у передбачені договором строки надати Лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору. Лізингоодержувач зобов'язався прийняти поставлений Предмет лізингу і своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п. 16.1 р. 16 Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Позивач у справі надав суду платіжні доручення, які знаходяться в матеріалах справи, згідно яких Лізингоодержувач в період з 21 грудня 2012р. по 15 травня 2014р. здійснював дострокові сплати відшкодування вартості предметі лізингу, а саме 21 та 24 грудня 2012р. - 300 000,00 грн.; 18 січня 2013р. - 1 090 000,00 грн., 25 червня 2013р. - 650 000,00 грн. (всього перераховано 3 449 546.00 грн.)

За своїм змістом і правовою природою, укладений між сторонами 07.08.2012 року договір №01/0912 є договором фінансового лізингу, в якому сторони досягли згоди по всіх істотних умовах, визначили взаємні права та обов'язки.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж і поставку з урахуванням особливостей, встановлених спеціальним законом, а саме - Законом України від 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР "Про фінансовий лізинг".

Згідно з ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Нормою частини 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. ст. 1, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовим лізингом є вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору 17 грудня 2012р. Лізингодавцем придбано у власність та передано у користування Лізингоодержувачу Предмет лізингу.

Факт передачі Лізингодавцем Предмету лізингу на загальну суму 3 574 615,20 грн. Лізингоодержувачу підтверджується Актом приймання - передачі предмету лізингу від 17.12.2012р. та накладною №5 від 17.12.2012р., відповідно до яких позивач на виконання взятих на себе зобов'язань передав, а Комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради прийняло Предмет лізингу - індивідуальні теплові пункти за переліком адрес та кількістю, вказаних у Специфікаціях.

Згідно п. 3 Акту приймання - передачі Предмету лізингу сторонами встановлено, що з моменту підписання даного Акту зобов'язання Лізингодавця з передачі Предмета лізингу вважаються виконаними.

Однак, як стверджує позивач, відповідач зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати лізингових платежів згідно Договору виконував неналежним чином. Так, за період з 05.10.2012р. по 21.05.2015 р. останнім було сплачено лізингові платежі на загальну суму 3 449 546,00 грн. (платіжні доручення - в матеріалах справи).

У відповідності до вимог ст.ст. 526,598 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до Додатку №7 від 25.06.2013р. Лізингоодержувач повинен був сплатити Лізингодавцю чергові лізингові платежі в сумі 44 095грн. 66 коп. до 20.04.2015 р. (за квітень 2015 року) та 44 095,66 грн. за травень 2015 року до 20.05.2015р., однак останній взяті на себе зобов'язання згідно вищезазначеного договору щодо сплати лізингових платежів своєчасно не виконав і станом на день звернення з позовом за ним рахується заборгованість за квітень-травень 2015 року в сумі 88191 грн. 32 коп., що не заперечно представником відповідача в судовому засіданні.

Отже, на час подання позову до суду, всупереч умовам Договору лізингу, Відповідач вищезазначену вимогу про сплату боргу не виконав; заборгованість за договором в розмірі 88 191,32 грн. не погасив, у зв'язку з чим Товариство "Енерго-лізинг-плюс" звернулося до господарського суду Тернопільської області за захистом свої прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Суд також враховує , що сума основної заборгованості відповідача в розмірі 88 191,32 грн. за грудень 2014 року - січень 2015 року була стягнення рішенням господарського суду Тернопільської області у справі № 921/99/15-г/1 від 30.03.2015 року; рішенням від 14.05.2015 року у справі № 921/388/15-г/14 була стягнена сума основної заборгованості за лютий-березень 2015 року.

Оскільки, до виникнення спору призвели неправомірні дії Відповідача (Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, вул. І.Франка, 16, м. Тернопіль) а саме несплата лізингових платежів Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерго- лізинг- плюс ", суд прийшов до висновку, що відшкодування судового збору, згідно ст.ст. 44- 49 ГПК України та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України" (в редакції від 10.07.2014 року), покладаються на відповідача.

Керуючись ст.11, 16, 509, 526, 529, 598, 610, 611, 627, 629, 651, 653 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1,2,12,22,32,43,44-49,69,82,84,85,115,117 Господарського процесуального кодексу України, статтями 20, 181, 188, 193, 292 ГК України, статтями 1, 2, 7, 10, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, вул. І.Франка, 16, м. Тернопіль, 46001, () в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", юрид. адреса: вул. Чорновола, 40, с. Загірочка, Жидачівський район, Львівська область, 81754; адреса для листування: вул. ак. Лазаренка,5-А, м. Львів, 79026 () - 88 191 (вісімдесят вісім тисяч сто дев'яносто одну) грн. 32 коп. основного боргу за квітень та травень 2015р.; 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. в повернення сплаченого судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання).

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

4.Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5.Повне рішення складено та підписано 10 липня 2015 року.

Суддя М.Є. Півторак