РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/12923/15

За позовом: публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Констеб ЛТД"

товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОН ЛТД"

товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон"

про: визнання недійсним нікчемного правочину

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Логвиненко Є.В. - пред.по дов.

Від відповідача 1: Утіралова А.М. - пред.по дов.

Від відповідача 2: Кузьмич О.П. - пред.по дов.

Твердохлєбов Є.Г. - пред.по дов.

Смикало Я.Й.

Від відповідача 3: Омельченко Г.Г. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Констеб ЛТД", товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОН ЛТД", товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" про визнання недійсним нікчемного правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір купівлі-продажу від 27.08.2005 року, укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД», є нікчемним, з огляду на те, що всупереч умовам п.4.1. Договору та вимог ст..657 ЦК України не був нотаріально посвідчений. Також, позивач вказує, що рішенням господарського суду міста Києва по справі № 18/492-40/110-61/20 від 28.09.2011 року переведено права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.05.2005 р., що був укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» на ТОВ «Карбон ЛТД». Вказане рішення ґрунтувалось на факті укладення договору купівлі-продажу від 27.08.2005р. Позивач вказує, що укладення договору купівлі-продажу від 27.08.2005р. порушило права позивача, оскільки в зв'язку з його наявністю було витребувано належне банку майно.

Відповідач 1 та відповідач 3 позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач не довів свого порушеного права існуванням договору купівлі-продажу від 27.08.2005р., а також заявив про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення з вимогою про визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року порушено провадження у справі №910/12923/15.

У судовому засіданні 09.06.2015 року оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 07.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2005 року між ГОВ «Денді-Карбон» (продавець) та ТОВ «Констеб ЛТД» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу (надалі - договір), за яким ТОВ «Денді-Карбон» зобов'язується передати у власність ТОВ «Констеб ЛТД» нежилі приміщення загальною площею 3000 кв.м., які розташовані у 3 та 4 секціях будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, Лабораторний провулок, 1, а ТОВ «Констеб ЛТД» зобов'язується прийняти приміщення і сплатити за них оговорену грошову суму відповідно до умов договору (п.2.1.договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору право власності у Покупця на приміщення виникає після підписання Сторонами нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу та Акту прийому- передачі. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відбувається в п'ятиденний термін з моменту виконання Покупцем п.2.2.2. даного договору.

Ст.657 ЦК України в редакції, чинній на день укладення договору,передбачала, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак, всупереч умовам п.4.1. Договору та вимогам ст. 657 ЦК України нотаріального посвідчення даного правочину не відбулося, Договір купівлі-продажу від 27.08.2005 р. нерухомого майна між ТОВ «Констеб ЛТД» та ТОВ «ДЕНДІ-КАРБОН» було укладено в простій письмовій формі.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.

Аналогічна позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 18.04.2011 року №2-17/604-2009.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 18/492-40/110-61/20 від 28.09.2011 року переведено права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.08.2005 р., що був укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» на ТОВ «Карбон ЛТД» . В той же час, зазначеним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Констеб ЛТД» щодо визнання правочину - договору купівлі-продажу від 27.08.2005 р. дійсним.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу, за яким у власність набувача переходить нерухоме майно, не може бути визнано дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Таким чином, Договір купівлі-продажу від 27.08.2005 р. нерухомого майна між ТОВ «Констеб ЛТД» та ТОВ «ДЕНДІ-КАРБОН», за яким переведено права покупця на ТОВ «Карбон ЛТД» відповідно до ст. ст. 215, 216, 220, 639,657 ЦК є нікчемним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В той же час п.2.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначає наступне: «За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку.»

Відповідно до п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.04.2013 року у справі № 5011- 74/12502-2012, яке набуло законної сили на підставі Постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2013 року в ПАТ КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» було витребувано на користь ТОВ «Карбон ЛТД» нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний,1, яке на час винесення цього рішення належало ПАТ КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» на праві власності. Зазначене підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 року № 32041766 відповідно до якого з 15.11.2011 року по теперішній час право власності на об'єкт (нежитлові приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою: м.Київ, пров. Лабораторний, 1) зареєстровано за ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ».

Вищезазначене Рішення суду про витребування майна ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» ґрунтувалося саме на факті укладення правочину - договору купівлі-продажу від 27.08.2005 р., що був укладений між ТОВ «Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» та переведенні прав покупця за цим правочином на ТОВ «Карбон ЛТД», визнання його належним власником даного майна, відчуженого за спірним договором , відповідно до рішення Господарського суду міста Києва по справі № 18/492-40/110-61/20 від 28.09.2011 року.

В зв'язку з оспоренням його прав власника позивач і звернувся до суду з даним позовом про визнання нікчемного договору купівлі- продажу нежитлового приміщення недійсним, оскільки саме наявність даного договору стала підставою для придбання майна , належного позивачу, ТОВ «Карбон ЛТД».

Відповідач ТОВ «Карбон ЛТД» подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, в якій зазначив, що строк позовної давності позивачем пропущений, про наявність прав на дані приміщення Відповідача 2 позивач мав дізнатися 20.02.2012 після одержання копії позовної заяви в справі №5011-62/1814-2012, де позивач виступав в якості одного з відповідачів.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із п. 28 постанови пленуму Верховного суд України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" до окремих видів вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Підпунктом 2.8 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" надано наступні роз'яснення "Щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.201 1 N 4176-УІ). Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Зокрема, за позовами про застосування наслідків нікчемного правочину (повернення коштів, іншого майна тощо) позовна давність починається не від дня вчинення такого правочину, а від дня, коли почалося його виконання.".

Відповідно до пп. 5.8 п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у вирішенні питань, пов'язаних із застосуванням позовної давності у спорах, що виникають у зв'язку з визнанням недійсними правочинів (господарських договорів), господарським судам слід враховувати викладене в пункті 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 28.05.2013 р. N 1 1 "Про деякі питання практики вирішення господарськими судами спорів про визнання недійсними правочинів (господарських договорів)".

Таким чином, у визначенні моменту виникнення права на позов відображаються як об'єктивні, так і суб'єктивні моменти: об'єктивні - сам факт порушення права, суб'єктивний - особа дізналася або могла дізнатися про це порушення.

Частина 4.ст. 334 ЦК України визначає момент виникнення права на нерухоме майно: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За визначенням ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015р. №38101722 право власності на вищезазначене нерухоме майно станом на 26.05.2015р. зареєстровано за ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ», таким чином Позивач на поточний момент, виходячи із норм ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є власником нерухомого майна за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 1.

В результаті постановлення рішення господарського суду м. Києва від 03.04.2013 року у справі № 5011-74/12502-2012, яке набуло законної сили 23.08.2013 року, на сьогоднішній день відбувається витребування належного Банку нерухомого майна на користь ТОВ «Карбон ЛТД».

Таким чином, порушення прав Позивача, як власника нерухомого майна, має місце лише після винесення даних судових рішень, а отже саме ця дата знаменує початок перебігу строку позовної давності для звернення позивачем до суду з заявою про визнання недійним договору купівлі-продажу, згідно з яким з врахуванням здійсненого судом переведення прав покупця власником спірного майна став Відповідач 2.

Відповідач 2 посилається на те, що про наявність його прав на майно позивач дізнався з розгляду справи господарським судом м. Києва за № 5011-62/1814-2012, згідно з яким задоволені повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон», м.Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД», м.Київ, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал», м. Дніпропетровськ та визнано недійсною додаткову угоду від 01.02.2011р. про розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 27.08.2005р., яка укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД»,

визнано недійсним іпотечний договір №005-2011-1-1 від 25.02.2011р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон»та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал»,

визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал» , предметом яких є нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3000 кв.м, які розташовані за адресою м. Київ, пров. Лабораторний, буд.1

Твердження відповідача 2 щодо пропуску позивачем строку позовної давності , оскільки він має обраховуватися саме з дня розгляду даної справи судом до уваги не приймається, враховуючи

те, що дане рішення набрало законної сили після перегляду справи в апеляційній інстанції 19.07.2012 і на момент звернення позивача до суду з позовом три роки не пройшло.

Враховуючи те, що позивач хоч і не є стороною договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між Відповідачем 1 і Відповідачем №3 27.08.2005р., але довів належними доказами наявність своїх порушених прав в зв'язку з існуванням даного договору, нікчемність договору в силу закону в зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення, визначеною законом відсутністю будь-яких юридичних наслідків недійсного правочину, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.08.2005.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України судові витрати розподіляються між відповідачами порівну.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.08.2005 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, буд.1, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, буд.1, ) щодо нежилих приміщень загальною площею 3000 кв.м., які розташовані у 3 та 4 секціях будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, Лабораторний провулок, 1.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, буд.1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (49101, м.Дніпропетровськ, просп. Пушкіна, 15, ) судовий збір у розмірі 406 (чотириста шість) грн. 00 коп.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД» (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, буд.1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (49101, м.Дніпропетровськ, пр.-т Пушкіна, 15, ) судовий збір у розмірі 406 (чотириста шість) грн. 00 коп.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОН ЛТД" (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, 1, код ЄЛРПОУ 21647378) на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (49101, м.Дніпропетровськ, пр.-т Пушкіна, 15, ) судовий збір у розмірі 406 (чотириста шість) грн. 00 коп.

Видати накази після набранням рішення законної сили.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 13.07.2015 року