ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 908/322/15-г

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - Сахна С.А. за довіреністю № 168 від 30.06.2015 р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Азовзагальмаш" (вх. №2342 З/3-11) на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.15 у справі №908/322/15-г

за позовом ТОВ Фірма "АВ Центр"

до ПАТ "Азовзагальмаш"

про стягнення 36 517,74 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 р. ТОВ Фірма "АВ ЦЕНТР", м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ "Азовзагальмаш", Донецька область м. Маріуполь про стягнення 29 400 грн. 00 коп. заборгованості за поставлений товар, 6 235 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 882 грн. 00 коп. 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.15 у справі № 908/322/15-г позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ "Азовзагальмаш" на користь ТОВ Фірма "АВ ЦЕНТР" 29 400,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 6 235,74 грн. інфляційних втрат, 882,00 грн. - 3% річних, 1 827,00 грн. судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Крім того, просив відстрочити виконання рішення на 6 місяців. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги просив покласти на позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.05.2015 р.

Позивач 27.04.2015 р. надав за вх. № 6808 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду -без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 р. розгляд справи відкладено на 30.06.2015 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 08.07.2015 р.

06.07.2015 р. позивачем надані пояснення стосовно розрахунку 3% річних.

В судове засідання, призначене на 08.07.2015 р. представник відповідача не з'явився, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, наявність клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноваженого представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 10.07.2012р. між ТОВ Фірма "АВ ЦЕНТР" (постачальник) та ПАТ "Азовзагальмаш" (покупець) укладено договір № ПСН-04727.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець оплатити та прийняти товар в асортименті, кількості та за ціною, відповідно до специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно розділу 3 договору товар, який постачається повинен відповідати по своїй якості ДСТУ, які зазначені в специфікації № 1.

Якість товару повинна підтверджуватися сертифікатом якості, виданого підприємством, яке здійснює виробництво товару.

Відповідно до п. 6.2 договору загальна сума договору складає 369 705 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 20 % - 61 617 грн. 50 коп.

Згідно специфікації № 2 від 15.02.2013р. сума договору була збільшена до 485 100 грн. 00 коп.

Відповідно до розділу 4 договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах СРТ-склад покупця м. Маріуполь, відповідно до «Інкотермс-2000»

Постачальник разом з товаром передає наступні документи:

Рахунок-фактуру, податкову накладну, товарно-транспортну накладну, сертифікат якості підприємства-виробника, сертифікат відповідності ДСТУ на товар, який постачається.

Згідно п. 7.1 договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у розмірі 50 % попередньої оплати протягом 7 днів з моменту отримання товару на склад покупця. Після перерахування попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника, ціни на товар, який поставляється перегляду не підлягають.

На виконання умов договору № ПСН-04727 від 10.07.2012р. та специфікації № 1 до цього договору позивачем 31.08.2012р. на користь відповідача було поставлено та передано через працівників відповідача на підставі довіреностей та накладних товару на загальну суму 485 265 грн. 57 коп.

Необхідно зазначити, що останню партію товару на суму 29 400 грн. 00 коп. було поставлено відповідачу, на його прохання, без попередньої оплати.

Разом з видатковими накладними відповідачу були передані копії податкових накладних.

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково здійснив оплату отриманого товару, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача 455 865 грн. 17 коп.

Відповідач не здійснив оплату товару по накладній № 27578 від 17.12.2013р. на суму 29 400 грн. 00 коп., згідно накладної № 27578 товар був отриманий відповідачем 17.12.2013р.

Відповідно до п. 7.1 договору, кінцевий строк оплати товару 24 грудня 2013р.

Всупереч розділу 7 договору, відповідач не виконав зобов'язання щодо оплати за поставлений товар у розмірі 29 400 грн. 00 коп.

Отже, відповідачем не були виконані належним чином умови договору № ПСН-04727 від 10.07.2012р. в частині оплати, а саме оплачено лише 455 865 грн. 17 коп. за отриманий товар, сума заборгованості відповідача перед позивачем на день подання позову складає 29 400 грн. 00 коп.

Відповідачем не заявлено жодних претензій стосовно якості отриманого товару або прострочення строку поставки товару ні на момент його прийняття, ні на момент подання даного позову.

Таким чином, не сплаченою залишилась сума отриманого відповідачем товару в розмірі 29400,00 грн. за накладною № 27578 від 17.12.2013р.

Таким чином, як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 29400,00 грн., яка не спростована відповідачем.

З урахуванням фактичних обставин справи та положень ст. ст. 509, 526, 530, 627, 629, 655, 692, 712 ЦК України та ст. 193 ГК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 29400,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 6 235 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 882 грн. 00 коп. 3% річних.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, колегія суддів встановила, що розмір інфляційних та 3% річних є більшим ніж нараховано позивачем та заявлено до стягнення, а, в зв'язку з тим, що суд не має право виходити за межі позовних вимог крім випадків, встановлених ст. 83ГПК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги про стягнення з відповідача 6 235 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 882 грн. 00 коп. 3% річних в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення строком на 6 місяців, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені відповідачем обставини в обґрунтування необхідності надання відстрочки, зокрема, наявність бюджетної заборгованості з повернення на користь відповідача надмірно сплаченого податку на прибуток, наявність бюджетної заборгованості на користь відповідача за ПДВ, фінансово-економічні труднощі підприємства відповідача, виниклі в період з жовтня 2013 р. по теперішній час не є виключними обставинами для надання відстрочки в розумінні статті 121 ГПК України та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Крім того, зазначає, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про фактичну неможливість виконання судового рішення з моменту набрання ним законної сили і відповідачем не здійснено жодної оплати заборгованості на рахунок позивача, що б свідчило про його наміри проводити розрахунки з позивачем. До того ж, відповідачем не обґрунтовано можливість виконання рішення зі спливом 6 місяців.

Крім того, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні врахував матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення призведе до порушення матеріальних інтересів позивача та матиме негативні наслідки для нього.

Крім того, відстрочення виконання рішення на шість місяців порушить інтереси позивача та може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Азовзагальмаш" на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.15 у справі №908/322/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.15 у справі №908/322/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 13.07.15

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.