КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 910/3623/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Карпенко В.К. - представник за дов. №5 від 15.01.2015 року;

від відповідача: Лаврін О.В.- представник за дов. №10/00-63 від 16.06.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин"

на рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2015 року

у справі № 910/3623/15-г (суддя: Якименко М.М. )

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин"

до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни

про визнання дій з підвищення фіксованої процентної ставки за кредитним договором неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни про визнання дій з підвищення фіксованої процентної ставки за кредитним договором неправомірними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог кредитного договору № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013 року та норм законодавства в односторонньому порядку підвищено фіксовану процентну ставку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №910/3623/15-г в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №910/3623/15-г та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що відповідач в односторонньому порядку підняв фіксовану процентну ставку по кредитному договору № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013 року з 20,5% до 22,5% в гривні, з 13,5% до 15,5% в доларах США та з 12,5% до 14,5% в Єврою.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 04.06.2015 року апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" було прийнято до провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.09.2013 pоку між Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" (позичальник) було укладено Кредитний договір №1-0005/13/42-KLMV (далі- договір), предметом якого відповідно до умов договору є зобов'язання відповідача відкрити позивачу невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію, в рамках якої надає останньому кредитні кошти окремими частинами (надалі вибірки) на засадах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання в межах визначеної цим договором (п. 1.2.) граничної суми коштів (надалі кредитний ліміт), а позичальник зобов'язався вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом згідно з графіком зниження ліміту, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. Договору, максимальна заборгованість позичальника (загальна сума усіх вибірок) не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 22 000 000,00 грн.

Згідно з п. 3.2. Договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору (починаючи з дати підписання цього договору) проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється у наступному розмірі:

- 20,5%річних за користування гривневим кредитом;

- 13,5% річних за користування кредитом в доларах США;

- 12,5% річних за користування кредитом у Євро.

Листом №4553/32 від 24.07.2014 року відповідач повідомив позивача про підвищення розміру процентної ставки на 2% з 01.07.2014 року, у зв'язку з чим розмір процентної ставки склав:

- 22,5%річних за користування гривневим кредитом;

- 15,5% річних за користування кредитом в доларах США;

- 14,5% річних за користування кредитом у Євро.

Відповідно до п. 9.1 договору будь-які зміни та/або доповнення до цього договору набирають чинності лише якщо вини будуть оформлені письмово та підписані належним чином окрім випадків, передбачених договором.

Згідно ст. 9.2 договору у випадку істотної зміни кон'юктури ринку, суттєво погіршення фінансового стану позичальника, наявності фактів несвоєчасного виконання зобов'язань за цим договором та/або невиконання таких зобов'язань кредитор здійснює позачерговий перегляд умов кредитування за цим договором.

Так, позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно підвищив розмір процентної ставки на 2%.

Договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-2 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч. 3 ст. 1056-3 Цивільного кодексу України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з п. 2.7. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 24 листопада 2014 року №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", вирішуючи питання щодо права банку змінювати в односторонньому порядку умови кредитного договору, зокрема підвищувати розмір процентної ставки за таким договором, господарським судам слід враховувати приписи статті 1056 1 ЦК України, згідно з якими банку забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника. У розгляді відповідних справ господарським судам необхідно з'ясовувати: чи було передбачено збільшення розміру процентної ставки основним кредитним договором; чи були виконані банком усі умови договору у відповідній частині та чи дотримано порядок узгодження зазначеного питання з позичальником. У разі якщо кредитним договором передбачено обов'язкове вчинення відповідного правочину щодо зміни умов договору в письмовій формі, судам необхідно враховувати приписи статей 639, 654, 1055 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.4. Договору сторони передбачили випадки, коли розмір процентної ставки, встановлений п. 3.2., збільшується на 2% річних.

Крім того, сторони зазначили, що збільшення розміру процентної ставки буде здійснено в разі настання вищевказаних обставин (умов) та не потребуватиме укладання будь-якого договору про внесення змін до цього договору та сторони згодні с таким збільшенням щодо всієї суми можливої заборгованості за кредитом в межах кредитного ліміту.

Тобто, при збільшенні процентної ставки Банк тільки повідомляє про це позичальника письмовим повідомленням.

24.07.2014 року від відповідача на адресу позивача був направлений лист №4553/32 про підвищення процентної ставки на 2%.

Відповідно до п.2.7. Постанови Пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» вирішуючи питання щодо права банку змінювати в односторонньому порядку умови кредитного договору, зокрема підвищувати розмір процентної ставки за таким договором, господарським судам слід враховувати приписи статті 1056-1 Цивільного кодексу України, згідно з якими банку забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника. У розгляді відповідних справ господарським судам необхідно з'ясовувати: чи було передбачено збільшення розміру процентної ставки основним кредитним договором: чи були виконані банком усі умови договору у відповідній частині та чи дотримано порядок узгодження зазначеного питання з позичальником. У разі якщо кредитним договором передбачено обов'язкове вчинення відповідного правочину щодо зміни умов договору в письмовій формі, судам необхідно враховувати приписи статей 639, 654, 1055 Цивільного кодексу України.

Так, Кредитним договором було передбачене таке підвищення при відповідних умовах які наступили та не було передбачено укладання якогось правочину з приводу такого підвищення.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника на незастосування судом першої інстанції п. 9.1, 9.2 договору, як на підставу для скасування спірного рішення.

Таким чином, враховуючи що умовами спірного договору не було передбачено погодження щодо зміни орендної ставки, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що відповідач в односторонньому порядку підняв фіксовану процентну ставку по кредитному договору № 1-0005/13/42-KLMV від 04.09.2013 року з 20,5% до 22,5% в гривні, з 13,5% до 15,5% в доларах США та з 12,5% до 14,5% в Євро.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд погоджується з скаржником щодо необгрунтованості посилань суду першої інстанції на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.01.2015 року у справі №927/1721/14, як на підставу підвищення процентної ставки виключно з посиланням на ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, з огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №910/3623/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод - "Білкозин" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №910/3623/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3623/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк