ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.07.15р. Справа № 904/5853/15

Суддя Манько Г.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРСЕРВІС"

до Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ"

про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 935 549 грн. 71 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідерсервіс" підлягає поверненню з наступних підстав:

До позовної заяви не додано доказів сплати судового збору в установленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до підпункту 1) п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки державного мита із позовних заяв майнового характеру складає 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Судовий збір справляться у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2015 року становить 1 218 грн.

Відтак, за поданою позовною заявою підлягає сплаті судовий збір у сумі 19 928,99 грн.

Вимогами Господарського процесуального кодексу України, а саме ст. 32, 36 передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення до правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими засобами. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаціно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно п. 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначених вимог позивачем до позову долучено додатки не належним чином засвідчені, а саме без зазначення дати засвідчення копії.

Відповідно вимог ч.1 п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, оскільки письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України.

Суд не приймає в якості належного доказу направлення Відповідачу позову з додатками - поштовий фіскальний чек та опис вкладення, поданий позивачем від 03.07.2015р., оскільки з опису вкладення вбачається, що на адресу відповідача не направлено копію платіжного доручення про сплату судового збору та копію довіреності на представника.

Будь - яких виключень з приводу не направлення відповідачу будь - яких копій документів, які є додатками до позову приписи ст. 56 Господарського процесуального кодексу України (редакція з 19.05.2011р.) не містять. Отже позивач зобов'язаний направити відповідачу усі без винятку копії документів, які є додатками до позовної заяви, поданої до господарського суду.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 32, 36, 54, 56, 57, ч. 1 п. 3, 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Суддя Г.В. Манько