ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 918/314/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Іванової Л.Б. - головуючого, Гольцової Л.А., Козир Т.П.,

за участю представника позивача - Шоха С.М. дов. № 5 від 2 червня 2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року у справі Господарського суду Рівненської області за позовом ПАТ "Банк Національний кредит" до Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ПАТ "Банк Національний Кредит" (далі - позивач) звернулось до ППФ "Інтерекопласт" (далі - відповідач) з позовом про стягнення боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-72ю/2013/2-1 від 17 травня 2013 року в сумі 349526695 гривень 80 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-72ю/2013/2-1 від 17 травня 2013 року.

У квітні ПАТ "Банк Національний Кредит" звернулось із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банку, нерухоме майно, лінію виробництва мототехніки (скутерів та мотоциклів) торгової марки "ПатріотМото", що знаходиться за адресою: місто Рівне, вул.Д. Галицького, 25 та все інше майно та грошові кошти, що належать ППФ "Інтерекопласт".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 9 квітня 2015 року заяву ПАТ "Банк Національний Кредит" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково.

З метою забезпечення позову накладено арешт в межах суми боргу -349526695 гривень 80 коп.:

- на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в установах банків, які належать ППФ "Інтерекопласт", що знаходяться на рахунках: №33 в AT "Сбербанк Росії", МФО 320627; рахунки в ПАТ "Ідея Банк", МФО 336310: №0227; №4303; №3723; №3687; №1540; №1543; №1542; №1541; №1528; рахунок №1527; №1526; №1525 №1532; №1531; №1529; №1530; №1586; №3713; рахунки в ПАТ "Банк Національний кредит", МФО 320702: №2001 (в дол.США): №2001 (в грн.); №2001; рахунки в АТ "Банк "Фінанси та Кредит", МФО 300131: №6401 (в дол.США); №6401 (в грн.); рахунок №0415 (в дол.США) в AT "Дельта Банк", МФО 380236; рахунок №9801 в ПАТ АКБ "Львів", МФО 325268;

- на нерухоме майно, що належить на праві власності ППФ "Інтерекопласт": квартири №№ 1, 6, 7, 9, 11, 12, 13, 14, 17, 19, 20, 27, 28, 31, 32, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 60, в будинку №2 Б (два літера "Б") по вул.Струтинської у м.Рівне; квартири №№ 1, 13, 15, 27, 30, 32, 42, 57, 61, 88, 96, 97, 108, 111 в будинку №4 (чотири) по вул.Драганчука Йосипа у м. Рівне; нерухомість, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Данила Галицького, 25, яка включає: корпус №28, літ.Ж-1; корпус №27, літ.Д-2; корпус 29, літ.3-1; контора будуправління літ.С-3; корпус 19Б, літ.Т-1; приміщення корпусу №7, літ.Л-2; ГРП, літ.Н-1; мазутонасосна, літ.М-1; будинок КДМ, літ.Р-1; тимчасове електропостачання, літ.П-1; корпус №10 склад балонів літ.Ф-1; насосна літ.У-1; корпус №25 літ.Ц-1; модуль Кісловодськ, літ.К-2; приміщення корпусу №7 літ. Л-2; корпус №1 літ.Ш-1; корпус №2 літ.Ю-6; корпус №9, літ.Щ-2; корпус №19, літ.Я-1; нерухомість, яка знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Студентська, 14, яка включає інше приміщення 1 поверху,

- все інше майно та грошові кошти, що належать ППФ "Інтерекопласт", яке зареєстроване за адресою м. Рівне, вул.Гагаріна, 39 (), що буде виявлене державним виконавцем у ході виконання ухвали суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року апеляційну скаргу ППФ "Інтерекопласт" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 9 квітня 2015 року - без змін.

У касаційній скарзі ППФ "Інтерекопласт", посилаючись на порушення судами ст. ст. 66, 67, Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 9 квітня 2015 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги відповідач повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-яких стадіях провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності таких заходів, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, заходи забезпечення позову повинні відповідати предмету спору та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вбачається, що предметом спору в частині вимог до ППФ "Інтерекопласт" є стягнення 349526695 гривень 80 коп. боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-72ю/2013/2-1 від 17 травня 2013 року.

Судами встановлено, що за наданою ПАТ "Банк Національний Кредит" випискою по особовому рахунку ППФ "Інтерекопласт" останнім з моменту укладання договору зобов'язання виконувалось лише в частині сплати відсотків за користування коштами.

Таким чином, заявлений до стягнення борг відповідача перед позивачем має значний розмір.

Також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з моменту виникнення договірних відносин відповідачем було реалізовано 26 об'єктів нерухомого майна, які належать йому на праві власності, що послугувало достатньою підставою для суду вважати, що на момент виконання судового рішення у випадку задоволення позову у відповідача може не виявитися ні грошових коштів, ні майна, яке б підлягало продажу з метою погашення кредитного боргу, що може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що вказані обставини у сукупності свідчать про наявність підстав, з якими процесуальний закон пов'язує можливість застосування заходів забезпечення позову.

Доводи заявника касаційної скарги, що заходи до забезпечення позову є неспіврозмірними з предметом позову та не передбачені Господарським процесуальним кодексом відхиляється судом касаційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, договір про надання відновлювальної кредитної лінії укладався у 2013 році в іноземній грошовій валюті - доларах США. На дату звернення із заявою про забезпечення позову курс долара відносно гривні значно виріс, тому вартості заставлених майнових прав наразі недостатньо для забезпечення виконання зобов'язання.

Вбачається, що арешт на грошові рахунки ППФ "Інтерекопласт" накладено у сумі 349526695 гривень 80 коп., тобто, у межах заявлених позивачем вимог, а вжитий спосіб такого забезпечення відповідає предмету позову.

Враховуючи викладене, при вирішенні заяви про забезпечення позову суди першої та апеляційної інстанцій перевірили всі доводи заявника, правильно застосували ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, обрали спосіб забезпечення позову, який повністю відповідає заявленій вимозі, та навели переконливі обґрунтування вчинення вказаної дії.

За таких обставин ухвала господарського суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції законні та обґрунтовані, а тому зміні чи скасуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7 - 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року - без зміни.

Головуючий Л. Іванова

Судді Л. Гольцова

Т. Козир