ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Справа № 915/795/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.

представника позивача: Дяченка В.С. - дов. №09-01/48 від 03.06.2015,

представника відповідача: Пастушок І.В. дов. б/н від 19.01.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

(54020, м.Миколаїв, Каботажний узвіз, 18),

до відповідача: Житлово - комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Південь» (54018, м.Миколаїв, вул.Олійника, 9/А)

про: стягнення 85324,42 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Житлово - комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Південь» заборгованість за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №2839 від 01.11.2004 у сумі 85324,42 грн., з яких: 70693,95 грн. - основного боргу, 352,80 грн. - 3% річних, 6107,49 грн. пені та 8170,18 грн. збитків від інфляції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов договору №2839 від 01.11.2004 відповідач не розрахувався за надані послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді. Станом на день подання позову заборгованість відповідачем не погашена у зв'язку з чим відповідачу нараховані 3% річних, пеня та інфляційні витрати.

Відповідач у відзиві (а.с.91-93) заборгованість в частині стягнення основного боргу та пені визнає в повному обсязі та просить суд враховуючи складне матеріальне становище відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 352,80 грн. та інфляційних втрат в сумі 8170,18 грн., так як ці виплати не обумовлені при укладанні Договору №2839, та є значною сумою для відповідача.

У судовому засіданні 15.06.2015 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 07.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

01.11.2004 між сторонами укладений договір №2839 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір №2839), згідно якого позивач, як енергопостачальна організація, зобов'язався постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач, як споживач, взяв на себе зобов'язання оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Строк договору сторони визначили з дня його підписання по 01.11.2005.

Пунктами 6.2, 6.3 Договору №2839 встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальної організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно п.6.6 Договору №2839, відповідачу щомісяця направляється акт приймання - передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою додатка №4) за попередній місяць. Відповідач зобов'язаний протягом 5 календарних днів підписати зазначений акт і один екземпляр направити на адресу Енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом 5 днів мотивованого відмовлення від підписання або неповернення підписаного екземпляра Енергопостачальній організації, акт приймання - передачі теплової енергії в гарячій воді вважається прийнятим відповідачем і кількість спожитої теплової енергії визнаною по розрахункам Енергопостачальної організації.

Відповідно до п.2 додатку 1/1 до договору №2839 орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу, за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору 106,13 грн/Гкал без ПДВ, становить 6239,17 грн. ПДВ 1247,83 грн., усього 7487,00 грн.

Приписами п.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу, в період з жовтня 2014 року по березень 2015 року (включно) теплову енергію в гарячій воді на суму 75818,94 грн., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії, рахунками на оплату та реєстрами вручення цих рахунків споживачу (а.с.56-70).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач здійснив часткову оплату боргу у розмірі 5124,99 грн.

На час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів погашення залишку боргу за поставлену позивачем теплову енергію в гарячій воді у сумі 70693,95 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 70693,95 грн. основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення інфляційних нарахувань є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Вказане право кредитора є імперативним, встановленим законодавством, тому не потребує підтвердження у договорі.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 20.11.2014 по 30.04.2015 у сумі 352,80 грн. та збитків від інфляції у сумі 8170,18 грн. за період з січня 2015 року по березень 2015 року (а.с.5-7).

Перевіривши розрахунок 3% річних та збитків від інфляції суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 7.2.3 договору №2839 та у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та доповненнями), позивачем нарахована пеня за період з 20.11.2014 по 30.04.2015 у сумі 6107,49 грн. (а.с.8).

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути Житлово-комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Південь», 54018, м.Миколаїв, вул.Олійника, 9/А (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 54020, м.Миколаїв, Каботажний узвіз, 18 (р/р 1, в МОУ ПАТ «Державний Ощадний Банк України», МФО 326461, ) 70693,95 грн. основного боргу, 352,80 грн. - 3% річних, 6107,49 грн. пені, 8170,18 грн. збитків від інфляції та 1827,50 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 09 липня 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва