ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа № 922/722/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Потапенко В.І.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Устименко О.В.

відповідача - Тимошенко Г.Ю.

третя особа - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту капітального будівництва Харківської ОДА, м. Харків (вх. № 2831 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.04.15 р. у справі № 922/722/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецінжиніринг - Постач", м. Алчевськ

до Департамента капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, м. Харків

про стягнення 380044,21 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецінжиніринг-Постач" звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача - Департамента капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації 296565,60 грн. заборгованості, 9725,72 грн. 3% річних та 73752,89 грн. інфляційних втрат та 7600,00 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.04.2015 р. у справі № 922/722/15 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Департамента капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецінжиніринг - Постач" 296565,60 грн. заборгованості, 9725,72 грн. 3% річних, 73752,89 грн. інфляційних втрать та 7600,88 грн. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, докази виконання позивачем договору є доведеними, а відповідач не спростовує факту наявності заборгованості, та ін.

Відповідач, Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій крім іншого, посилається на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права при його прийнятті. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2015 р. у справі № 922/722/15 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що оплата не проводилась у зв'язку з відсутністю коштів на єдиному казначейському рахунку, що призвело до виникнення кредиторської заборгованості, що станом на 01.01.2015 зареєстрована в Головному управлінні державної казначейській служби України в Харківській області в сумі 296 565, 60 грн. До того ж зазначив, що сторонами у п. 4.1. договору узгоджений порядок оплати, який передбачає, що джерелом фінансування робіт є кошти субвенції державного бюджету та співфінансування з обласного бюджету. Тобто, час виконання договору відповідач вважає обумовленим відповідною подією - моментом надходження бюджетних асигнувань.

Крім того відповідач зазначає, що п. 12.1. договору передбачає, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 р. або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Тобто, сторони при укладанні договору не обмежували строк виконання зобов'язань в частині оплати ані 2013 р., ані будь-якою календарною датою, вважаючи, що термін виконання зобов'язання не настав у зв'язку з ненадходженням бюджетних асигнувань у повному обсязі, та ін.

Головуючий оголосив, що розпорядженням секретаря третьої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. у зв'язку з відпусткою судді Могилєвкіна Ю.О. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Потапенко В.І.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Третя особа, головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, у призначене судове засідання не з'явилася.

Враховуючи факт належного повідомлення третьої особи про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 30.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецінжиніринг - Постач" (підрядник) та Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації (замовник) укладений договір № 29-13 по об'єкту: "Реконструкція водопроводу від вул. Говорова до камери № 3 м. Лозова Харківської області (коригування) (додаткові роботи)" (далі - договір).

Згідно з п. 1.2. договору, підрядник зобов'язався за завданням розпорядника коштів - замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений цим договором строк закінчені роботи, а розпорядник коштів - замовник зобов'язався підряднику передати дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку кошторисну документацію, прийняти від підрядника закінчені роботи по об'єкту та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна договору визначена на підставі зведеного кошторису будови згідно з нормативами ДБН Д 1.1.-1-2000 (зі змінами та доповненнями), затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 р. № 174 та становить 448485,60 грн., у тому числі ПДВ - 74747,60 грн.

Відповідно до п. 4.5. договору, розрахунки проводяться розпорядником коштів - замовником на підставі підписаних актів прийому виконаних робіт і довідок про вартість будівництва (форми - КБ2в) і (форми - КБ3), при наданні підрядником всіх необхідних документів.

Позивач зазначає, що роботи передбачені договором № 29-13 виконані, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на загальну суму 296565,60 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 296565,60 грн.

Джерелом фінансування робіт є кошти субвенції державного бюджету та спів-фінансування з обласного бюджету, згідно х рішенням XXIII сесії Харківської обласної ради VI скликання 799- VI від 29.08.2013 р. "Про внесення змін до рішення обласної ради від 20.12.2012 р. № 589- VI "Про обласний бюджет на 2013 рік".

На спірну суму відповідачем наданий план фінансування будівництва за даним об'єктом.

Згідно з затвердженого директором Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації плану фінансування будівництва по об'єкту "Реконструкція водопроводу від вул. Говорова до камери № 3 м. Лозова Харківської області", відповідно до п. 4.2. договору № 29-13, зобов'язання сторін щодо фінансування визначаються узгодженим сторонами планом фінансування, який складається з урахування календарного графіку виконання робіт і порядку проведення розрахунків за виконані роботи. Відповідно до плану фінансування будівництва оплата робіт повинна бути здійснена у грудні 2013 року, тобто до 31.12.2013 р.

Листом № 01-38/978 від 21.08.2013 р. Департамент капітального будівництва Харківської області на запит позивача повідомив, що Головою обласної державної адміністрації затверджено перелік об'єктів, які у поточному 2013 році будуть фінансуватися за рахунок збільшення обсягів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій у сумі 24000,00 тис. грн. Тому згідно з рішенням XXIII сесії Харківської обласної ради VI скликання 799-VI від 29.08.2013 р. "Про внесення змін до рішення обласної ради від 20.12.2012 р. № 589- VI "Про обласний бюджет на 2013 рік" розглянуто питання та затверджений даний обсяг фінансування на 2013 рік за об'єктом "Реконструкція водопроводу від вул. Говорова до камери № 3 м. Лозова Харківської області" у сумі 1671,98 тис. грн.., у тому числі 448485,60 грн., яка зменшена до 296565,60 грн. про що укладена додаткова угода № 1 від 30.12.2013 р.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2013 року у зв'язку із витратою у 2013 році коштів в розмірі 296565,60 грн. із 448485,60 грн., передбачених договором № 29-13 та у звязку з пунктом 4 Протоколу технічної наради від 19 жовтня 2013 року по виконанню будівельно-монтажних робіт на обєкті "Реконструкція водопроводу від вул. Говорова до камери № 3 м. Лозова Харківської області", а саме, з не виконанням реконструкції камер К-1, К-2-1, К 2-2, К-2-3, К-3 сторони погодилися змінити договір наступним. Ціна договору, визначена на підставі зведеного кошторису будови згідно з нормативами ДБН Д.1.1-1-2000 (із змінами та доповненнями), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27 серпня 2000 року № 174 та становить 296565,60 грн., утому числі ПДВ - 49427,60 грн.

Як зазначає позивач на спірну суму відповідачем виданий план фінансування будівництва за даним об'єктом.

Сума фінансування фактично зменшилася. Головним управлінням державної казначейської служби України у Харківській області на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецінжиніринг - Постач" згідно з виписками Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 27.12.2013 р. № U2499202 сплачена поточна заборгованість у розмірі 447600,00 грн. та № U2499411 сплачена поточна заборгованість у розмірі 126672,00 грн. Згідно з платіжними дорученнями Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області відноситься до "Банку платника" Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації.

Проте, заборгованість Департамента капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на час звернення до суду у сумі 296565,60 грн. залишалася не сплаченою

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 296565,60 грн., 9725,72 грн. 3% річних та 73752,89 грн. інфляційних втрат у даній справі.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягаючими задоволенню.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Пунктом 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Пунктом 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Отже, відповідач після підписання акту приймання виконаних робіт визнавав факт наявності у нього зобов'язання з оплати виконаних робіт.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 296565,60 грн. підтверджується матеріалами справи та жодним чином відповідачем не спростований. Доказів його оплати відповідачем суду не надано.

Як свідчать матеріали справи та зазначено вище, відповідач заборгованість перед позивачем у сумі 296565,60 грн. не сплатив.

Стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що розпорядник коштів - замовник (відповідач) зобов'язався передати підряднику дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку кошторисну документацію, прийняти від підрядника закінчені роботи по об'єкту та оплатити їх.

Більше того, на спірну суму відповідачем наданий план фінансування будівництва за даним об'єктом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сума фінансування фактично зменшилася. Головним управлінням державної казначейської служби України (ГУ ДКСУ) у Харківській області на рахунок ТОВ «Спецінжиніринг - Постач» згідно з виписками ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.12.2013 р. № U2499202 сплачена поточна заборгованість у розмірі 447600,00 грн., № U2499411 сплачена поточна заборгованість у розмірі 126672,00 грн.

Згідно з платіжними дорученнями Департаменту КБ ХОДА, Головне управління ДКСУ

у Харківській області відноситься до «Банку платника» Департаменту КБ Харківської

облдержадміністрації.

А отже посилання в даному випадку на відсутність вини відповідача та вину Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області в частині не сплати вчасно заборгованості у сумі 296565,60 грн. із запланованих бюджетним обсягом фінансуванням у сумі 448485,60 грн. є необґрунтованим, у звязку з чим, не може бути прийнято до уваги..

До того ж, як зазначає позивач оплата робіт повинна бути здійснена у грудні 2013 р., тобто до 31.12.2013 р., без будь - якого застереження на фінансування чи не фінансування. Більше того, об'єкт за яким проводилися роботи є тендерним, тобто за державним замовленням і кошти під нього виділялися перед проведенням тендеру.

За таких обставин, судова колегія вважає правомірними висновки господарського суду про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 296565,60 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши з урахуванням викладеного правильність нарахування господарським судом інфляційних втрат та річних, судова колегія приходить до висновку щодо правомірності стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 9725,72 грн. та інфляційних втрат в сумі 73752,89 грн.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 20.04.15 р. у справі № 922/722/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 20.04.15 р. у справі № 922/722/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 06.07.2015 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Потапенко В.І.