ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2015 р. Справа №914/1398/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ХоСаРо, м. Львів

про стягнення 1103899, 56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 24872030, 53 грн. та 492714, 05 грн.

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк», м. Львів до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо», м. Львів про стягнення 1103899, 56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 24872030, 53 грн. та 492714, 05 грн. боргу.

Заявою (клопотанням) про забезпечення позову, поданою при поданні позову, позивач просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом: 1) накладення арешту на нежитлові будівлі загальною площею 4 549,5 кв.м, що знаходяться за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Воля-Старицька, вул. Польова бічна, буд. 1, які належать ТзОВ «ХоСаРо»; 2) зобовязати ДВС накласти арешт, оголосити в розшук та затримати на арешт майданчики з подальшою передачею на відповідальне зберігання ПАТ «ВіЕс Банк» рухоме майно, що належить ТзОВ «ХоСаРо», а саме: 1) автомобіль марки DАСІА, модель LOGAN 1,4, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, сірого кольору; 2) автомобіль марки VOLKSVAGEN, моделі РАSSАТ 2,0, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, сірого кольору; 3) автомобіль марки ГАЗ, моделі 3302-418, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, білого кольору; 3) зобовязати ДВС накласти арешти на банківські рахунки ТзОВ «ХоСаРо», які відкриті в усіх банківських установах України, та будуть відкриті в майбутньому, зокрема: ПАТ «БМ Банк»- №17, №17, №17, №17, №417; ПАТ «Кредобанк» - №4, №4, №754, № 754, № 2; ПАТ КБ «Приват Банк»-№5969, №0709; ПАТ «Укрсоцбанк» - №3091; ПАТ «Банк Хрещатик»-№6866, №527, №527, № 527, №527, №527, №527, № 527, № 527; ПАТ «Український інноваційний банк» - №5001, №5002, №5001.

Зазначена заява мотивована ухиленням відповідача від виконання своїх зобовязань, не вжиттям заходів щодо погашення заборгованості, недобросовісною поведінкою боржника та намірами відчуження належного відповідачу майна з метою уникненням виконання своїх зобовязань перед позивачем. Відтак, позивач вважає, що вказані обставини засвідчують, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утриднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до приписів п. 3 вищезазначеної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем не надано жодних доказів в підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, саме лише посилання позивача на ухилення відповідача від виконання своїх зобовязань, не вжиттям заходів щодо погашення заборгованості та наміри відчужити належне відповідачу майно, не підтверджене жодними доказами та не є підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи, що Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк не наведено достатнього обґрунтування необхідності застосування заходів до забезпечення позову, не надано жодних доказів, в підтвердження викладених обставин та не наведено фактів, які б давали суду можливість дійти обґрунтованого висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ПАТ «ВіЕс Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Суддя Мороз Н.В.