РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/15063/15

За позовом Заступника прокурора Печерського району м.Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

до приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

про стягнення 17 937,08 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від прокуратури Греськів І.І.(посв. № 002668 від 05.09.2012)

Від позивача не прибув

Від відповідача Лиштва Ю.В.(дов. від 03.11.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства "МТС Україна" про стягнення 17 937,08 грн. заборгованості за договором оренди № 3051/д від 15.01.2013.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15063/15, розгляд справи призначено на 30.06.2015.

30.06.2015 в судовому засіданні оголошено перерву на 07.07.2015 для подання додаткових доказів по справі.

Представник позивача в судове засідання 07.07.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 07.07.2015 з'явилися представники прокуратури та відповідача, дали пояснення по суті спору.

Представник прокуратури подав заяву про припинення провадження у справі за відсутності предмета спору, у зв'язку зі сплатою відповідачем основного боргу.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № від 27.05.2015 відповідач оплатив на користь державного бюджету Пологівського району кошти в сумі 17 937,08 грн. Тобто, оплата здійснена до порушення провадження у даній справі.

Місцезнаходження позивача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного навчального закладу "Чубарівський професійний аграрний ліцей" № 3051/д від 15.01.2013 (надалі - Договір), регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (надалі - Позивач, Орендодавець) передало приватному акціонерному товариству "МТС Україна" (надалі Орендар, Відповідач) у строкове платне користування державне нерухоме майно - частину даху будівлі площею 25 кв.м. та нежитлове приміщення площею 14, 18 кв. м., четвертого поверху будівлі учбового корпусу, розміщеного за адресою: Запорізька область, Пологівський район, село Чубарівка, вул. Артема, 1.

Відповідно до Акту прийому-передачі нерухомого майна від 15.01.2013 майно передано в користування Відповідачеві.

Строк дії Договору припинено з 15.01.2014 (п. 10.1 Договору).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.08.2014 по справі № 908/1896/14 за позовом прокурора Пологівського району Запорізької області в інтересах РВ ФДМУ по Запорізькій області до ПрАТ "МТС Україна" зобов'язано Орендаря звільнити орендоване державне майно та передати його ДНЗ "Чубарівський аграрний ліцей", а також присуджено до стягнення на користь державного бюджету неустойку в розмірі 24071,04 грн. за період з 15.01.2014 по 04.08.2014.

Вказане рішення суду частково виконано, а саме, ПрАТ "МТС Україна" звільнено орендоване приміщення, що підтверджується актом приймання-передавання державного нерухомого майна орендованого по договору оренди від 27.01.2015 .

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до п. 10.11 Договору за відмову Орендаря на вимогу Орендодавця повернути орендоване майно у разі припинення дії Договору, Орендар відшкодовує Орендодавцю неустойку в розмірі подвійної місячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання Договору до підписання акту прийому-передачі, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Аналогічні положення передбачені також ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Як зазначає прокуратура, відповідач в період з 05.08.2014 по 27.01.2015 використовував орендоване нерухоме майно без правових підстав.

Представник прокуратури подав заяву про припинення провадження у справі за відсутності предмета спору, у зв'язку зі сплатою відповідачем основного боргу, доказом чого слугує платіжне доручення № від 27.05.2015, яким відповідач оплатив на користь державного бюджету Пологівського району кошти в сумі 17 937,08 грн.

Суд зазначає, що оплата здійснена до порушення провадження у даній справі.

Пунктом 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з п. 4.4. вказаної Постанови, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГГЖ), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмовув позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що заборгованість в сумі 17 937,08 грн. відповідач погасив позивачу до дати звернення прокуратури до суду з цим позовом, тобто станом на вказану дату предмет спору у позовних вимогах про стягнення вказаної суми вже не існував, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені прокуратурою вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи суд встановив, що заборгованість була сплачена відповідачем до порушення провадження у справі № 910/15063/15, у зв'язку з чим господарський суд вважає за необхідне покласти судові витрати на позивача, оскільки на момент порушення провадження по справі спір між сторонами був відсутній, заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня.

Таким чином, оскільки спір виник з вини прокуратури, яка звільнена від обов'язку сплачувати судовий збір, то такий обов'язок в силу положень ст. 49 ГПК України судом покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Заступника прокурора Печерського району м.Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до приватного акціонерного товариства "МТС Україна" про стягнення 17 937,08 грн. - відмовити.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 50, ) в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 13.07.2015