ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 922/1170/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю:

прокурора - Здор Т.О. (посвідчення №026270 від 15.05.2014 року)- після перерви не з'явився; Зливка К.О. (посвідчення №013773 від 06.12.2012 року) - з'явився після перерви;

представників сторін:

першого відповідача - Маринушкіна Л.В. (довіреність №08-11/4670/2-14 від 24.12.2014 року);

другого відповідача - Фомін Р.Б. (довіреність №3 від 16.03.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх.№2793Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року у справі №922/1170/15

за позовом Заступника прокурора Київського району, м. Харків

до 1) Харківської міської ради, м. Харків,

2) Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани", м. Харків

про скасування рішення, визнання недійсним державного акту та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Київського району (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів: 1) Харківської міської ради, 2) Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани", в якій позивач просить: визнати незаконним та скасувати п.11.2. додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 №13/10; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №189775, зареєстрований в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові. Також прокурор просить зобов'язати Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Бархани" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064, про що скласти акт прийому - передачі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року у справі №922/1170/15 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 02 березня 2015 року, а саме знято арешт з земельної ділянки, площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року у справі №922/1170/15 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.05.2015 року апеляційну скаргу прокурора прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 10.06.2015 року.

10.06.2015 року представник другого відповідача надав до канцелярії суду відзив апеляційну скаргу (вх.№9091), в якому вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року задоволено клопотання представника другого відповідача, розгляд справи відкладено до 01.07.2015 року.

01.07.2015 року другий відповідач надав додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№10005).

01.07.2015 року представник першого відповідача надав в судовому засіданні відзив на апеляційну скаргу (вх.№10017), в якому вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

В судовому засіданні 01.07.2015 року оголошено перерву до 08.07.2015 року.

Після перерви в судове засідання 08.07.2015 року з'явився прокурор, який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити та скасувати рішення господарського суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники відповідачів заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні прокурора та представників відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою міста Харкова у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території міста Харкова, встановлено, що п.10.2. додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 року №13/10 ОК "ЖБК "Бархани" (2-й відповідач) надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :13:009:0064), яка належала територіальній громаді м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 10,5952 га, в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 19.06.2007 р. №656/07 для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вул. Тополиній (в районі вул. Квітучої).

На підставі вказаного рішення Харківської міської ради, Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у м. Харкові) ОК "ЖБК "Бархани" видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №189775, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №17 від 03.09.2010 р. (т.1 а.с.80).

Прокурор, в обґрунтування поданої позовної заяви посилається на те, що рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 року №13/10 прийнято усупереч вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. №186.

В зв'язку з чим прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати п.10.2. додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради (1-й відповідач) 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 року №13/10, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №189775, зареєстрований в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові, зобов'язати Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Бархани" (2-й відповідач) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064 у первісному (придатному для використання) стані.

Матеріали справи свідчать про те, що в процесі розгляду справи другий відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності.

Вирішуючи питання щодо правомірності заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, беручи до уваги приписи постанови Верховного Суду України від 29.10.2014 року №6-152цс14, а також позицію викладену в постанові Верховного Суду України №3-23гс14 від 27.05.2014 року, виходив з обставин, за якими встановив факт обізнаності з 24.02.2010 року заступника прокурора м. Харкова про прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю заступника прокурора міста Харкова яка перебувала на пленарному засіданні. Крім того, як встановлено судом, спірне рішення було направлено 1-м відповідачем на адресу прокурора міста Харкова листом № 08-04/700/2-10 від 26.03.2010 року. (т.2 а.с.16).

Враховуючи вищенаведене та те, що прокурор звернувся до суду поза межами строку позовної давності, суд вважав заяву другого відповідача про застосування строку позовної давності обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв'язку з чим відмовив в задоволенні позовних вимог.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор 26 лютого 2015 року звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування п.10.2. додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 р. №13/10, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №189775, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові недійсним та зобов'язання Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани" (2-й відповідач) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064 у первісному (придатному для використання) стані, судом відхилені.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Водночас необхідно мати на увазі, що, оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

Таким чином до спірних взаємовідносин встановлюється загальна позовна давність, яка згідно зі ст. 257 ЦК України становить три роки.

Згідно із п. 4.1. зазначеної постанови, початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Частинами 1, 2, 4 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14 та від 23.12.2014 у справі №916/2414/13.

Тобто, у разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Як вбачається з протоколу пленарного засідання сесії Харківської міської ради від 24.02.2010, на пленарному засіданні Харківської міської ради безпосередньо був присутній заступник прокурора м.Харкова Петрова О.І.

Згідно із мотивувальною частиною Постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2014р. № 6-152цс14 визначено наступне:

Норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Отже, в зв'язку із обізнаністю з 24.02.2010 заступника прокурора м. Харкова про прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, згідно із позицією викладеною у Постанові Верховного Суду України від 29.10.2014р. № 6-152цс14, також є обізнаними всі інші органи прокуратури, оскільки вони становлять єдину централізовану систему відповідно до ст. 6 Закону України "Про прокуратуру".

А з урахуванням правової позиції зазначеної у постанові Верховного Суду України № З-23гс14 від 27.05.2014р., початок перебігу строку позовної давності починає свій перебіг не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з дати коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення (ст. 253 ЦК України).

Таким чином, початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.02.2010, починається саме з цієї дати прийняття рішення, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю заступника прокурора міста Харкова яка перебувала на пленарному засіданні, та у відповідності до ст. 257 ЦК строк позовної давності за вимогами щодо оскарження цього рішення сплинув 25.02.2013 року.

Згідно із п. 10 наказу Генеральної прокуратури України від 18.10.2010 р., "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", з метою підвищення ефективності наглядової діяльності за додержанням і застосуванням законів, керуючись статтями 1,15, 19-24 Закону України "Про прокуратуру", було наказано, зокрема: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Відповідним суб'єктом здійснення державою своїх цивільних прав в даному випадку є прокурор, який згідно із ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", здійснює Прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими Радами, їх виконавчими органами, з відповідними наслідками прокурорського нагляду, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Крім цього, спірне рішення було направлено на адресу прокурора міста Харкова листом № 08-04/700/2-10 від 26.03.2010 р. (т.2 а.с. 16), отримано прокурором 26.03.2010р., що свідчить про об'єктивні можливості для здійснення перевірки законності цього рішення і звернення до суду, в разі наявності порушень під час його прийняття.

Посилання прокурором на те, що органам прокуратури стало відомо про те, що міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення була зобов'язана з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення кооперативу відповідно до ЖК та Примірного статуту тільки 17.04.2014 року, тобто після прийняття відповідної постанови Верховним Судом України, не має правового значення у справі, та не може бути початком перебігу строку позовної давності, з огляду на таке.

Як зазначає прокурор, безпосередні дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК "ЖБК "Бархани", прокуратурою міста виявлено у 2015 році. Вказані дані отримано: з Департаменту житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі 13.02.2015 року; Департаменту ДАБК, органів реєстрації та податкової інспекції 11.02.2015 року.

Оскільки про прийняття рішення прокурору було відомо з моменту його прийняття, а копію цього рішення він отримав 26.03.2010 року, то з цього часу прокурор мав можливість отримати ті дані, які на його думку свідчать про порушення передачі земельної ділянки та є підставою для звернення до суду.

А отже прийняття або не прийняття Верховним Судом постанов не може вплинути на права і обов'язки органів прокуратури. Слід відмітити, що Постанови Верховного Суду України не породжують для органів прокуратури жодних правових наслідків, оскільки органи прокуратури не є суб'єктами владних повноважень, які застосовують відповідну норму закону.

В зв'язку з чим відповідна правова позиція Верховного Суду України не може бути початком для перебігу строку позовної давності, оскільки вона не стосується спірного рішення Харківської міської ради, не була предметом судового розгляду Верховного Суду України. Спірне рішення було прийнято ще у 2010 році, а не здійснення прокурором перевірки законності рішення є лише підтвердженням бездіяльності прокурора, оскільки цей обов'язок був передбачений відповідними наказами Генерального прокурора, які є обов'язковими до виконання згідно із ст. 15 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 111 -28 ГПК України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже висновок не є актом цивільного законодавства, по-перше, по-друге закон не має зворотної дії в часі.

Ч. 4 ст. 267 ЦК України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже як вбачається позовна заява подана до суду прокурором після спливу трирічного строку позовної давності.

Причини пропуску позовної давності під час розгляду справи в суді прокурором документально не обґрунтовані, клопотання про його поновлення прокурором не заявлялось (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене та те, що прокурор звернувся до суду поза межами строку позовної давності, заяви відповідачів про застосування строку позовної давності правомірно визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, оскільки прокурор звернувся до господарського суду після спливу позовної давності, про застосування якої відповідачами заявлено до прийняття рішення господарським судом першої інстанції, прокурором не доведено, а матеріалами справи не підтверджено поважні причини пропуску позовної давності, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають за спливом позовної давності.

Таким чином, факти, викладені в апеляційній скарзі прокурора і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд першої інстанції правомірно скасував заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 02 березня 2015 року, а саме зняв арешт з земельної ділянки, площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064, оскільки судом було вжито заходи забезпечення позову до вирішення справи по суті, а суд за результатами вирішення спору дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року у справі №922/1170/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року у справі №922/1170/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 10.07.2015 року.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.