РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015Справа №910/11760/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Євросем»
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» 2. Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
провизнання права власності та звільнення майна з-під арешту

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача 1: не з'явився
від відповідача 2:не з'явився
від третьої особи:не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросем» (надалі - ТОВ «Євросем») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» (надалі - ТОВ «Технік Енерджі») та Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» (надалі - ПАТ «Український Інноваційний Банк») про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на рухоме майно - ємкість 10 000 літрів, клас 28111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, що належить позивачу на праві власності, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України неправомірно накладено арешт актом опису й арешту майна від 22.05.2014 р., у зв'язку з чим позивач просить визнати за ним право власності на таке майно та звільнити його з-під арешту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 03.06.2015 р., залучено Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 06.07.2015 р. у зв'язку із неявкою представників відповідачів та третьої особи та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується підписом його представника в розписці в повідомленні про перерву.

В судове засідання представник відповідача 1 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №10.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача 2 за адресою: 03038, м. Київ, вул. Ямська, 28-А, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № від 27.05.2015 р.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідачі були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, 03.06.2015 р. до господарського суду міста Києва подав письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2014 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження ВП№42967919 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.10.2013 р. №910/15032/13 про стягнення з ТОВ «Технік Енерджі» на користь ПАТ «Український Інноваційний Банк» 61543863 (шістдесят один мільйон п'ятсот сорок три тисячі вісімсот шістдесят три) грн. заборгованості за кредитом, 19420754 (дев'ятнадцять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 65 коп. заборгованості за процентами, 89549 (вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. заборгованості по комісії, 2403936 (два мільйони чотириста три тисячі дев'ятсот тридцять шість) грн. 44 коп. пені за несплату кредиту, 1616973 (один мільйон шістсот шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 61 коп. пені за несплату процентів та 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. судового збору.

29.04.2014 р. в межах вказаного виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця на все майно ТОВ «Технік Енерджі» було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

22.05.2014 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було описано майно боржника та накладено на нього арешт, а саме: ємкість 10 000 літрів, клас 2в111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, виробництва ЕС Германія-Франція, WestfaliaSurge, хладент, R404A.

08.11.2014 р. між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Провентус» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №08/11-8, за змістом якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити належне продавцеві на праві приватної власності майно: доїльна установка типу «Ялинка» марки «Репід Екзіт» (Rapid Exit) на 2*16 доїльних місць у комплекті, фірма виробник WestfaliaSurge Deutschland, країна виробник - Німеччина, асортимент та кількість якої визначається у специфікації, яка додається до договору - додаток №1.

Із додатку №1 до договору купівлі-продажу №08/11-8 від 08.11.2014 р. вбачається, що складовою частиною доїльної установки типу «Ялинка» марки «Репід Екзіт» (Rapid Exit), яка є предметом такого договору, є танк-охолоджувач молока типу KRYOS, ємкістю 10 000 літрів.

За актом приймання-передачі від 08.11.2014 р. ТОВ «Компанія «Провентус» передало на користь позивача спірне рухоме майно.

Спір у справі виник у зв'язку із порушенням, на думку позивача, його права власності на вказане майно.

Згідно з частинами першою та другою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої та пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частинами першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Зі змісту зазначеної норми Закону вбачається, що накладати арешт на майно в процедурі виконавчого провадження надається право лише у випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику.

Право власності є основним речовим правом. Власник майна на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається ним. Право власності виникає на підставі юридичних фактів, визначених у законодавстві, що прийнято називати способами виникнення права власності.

14.04.2014 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження ВП№42967919 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.10.2013 р. №910/15032/13 про стягнення з ТОВ «Технік Енерджі» на користь ПАТ «Український Інноваційний Банк» 61543863 (шістдесят один мільйон п'ятсот сорок три тисячі вісімсот шістдесят три) грн. заборгованості за кредитом, 19420754 (дев'ятнадцять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 65 коп. заборгованості за процентами, 89549 (вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. заборгованості по комісії, 2403936 (два мільйони чотириста три тисячі дев'ятсот тридцять шість) грн. 44 коп. пені за несплату кредиту, 1616973 (один мільйон шістсот шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 61 коп. пені за несплату процентів та 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. судового збору.

29.04.2014 р. в межах вказаного виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця на все майно ТОВ «Технік Енерджі» було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

22.05.2014 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було описано майно боржника та накладено на нього арешт, а саме: ємкість 10 000 літрів, клас 2в111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, виробництва ЕС Германія-Франція, WestfaliaSurge, хладент, R404A.

Таким чином, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України під час здійснення виконавчого провадження ВП№42967919 було накладено арешт на майно, яке належало ТОВ «Технік Енерджі» на праві власності, а саме: ємкість 10 000 літрів, клас 2в111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, виробництва ЕС Германія-Франція, WestfaliaSurge, хладент, R404A.

Позивач вказує, що спірне майно ТОВ «Технік Енерджі», на яке було накладено арешт в межах виконавчого провадження ВП№42967919, є частиною рухомого майна, яке позивач придбав у ТОВ «Компанія «Провентус» на підставі договору купівлі-продажу №08/11-8 від 08.11.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі було придбано рухоме майно - доїльну установку типу «Ялинка» марки «Репід Екзіт» (Rapid Exit), до складу якої входить спірна ємкість 10 000 літрів, клас 2в111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, виробництва ЕС Германія-Франція, WestfaliaSurge, хладент, R404A, після накладення арешту на таку ємкість у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до публічних обтяжень належать: 1) податкова застава; 2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; 3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов'язань боржника; 5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом; 6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Таким чином, накладення орган державної виконавчої служби на рухоме майно арешту в межах виконавчого провадження є публічним обтяженням такого майно в розумінні приписів Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 41 вказаного Закону публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд відзначає, що позивачем належними та допустимими в розумінні приписів ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту зняття зі спірного рухомого майна арешту на момент укладення договору купівлі-продажу №08/11-8 від 08.11.2014 р. та передання його за актом приймання-передачі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду доказів правомірності набуття ним права власності на ємкість 10 000 літрів, клас 2в111, модель KRYOS, 2007 року випуску, № танка KS 07К 99-03166, виробництва ЕС Германія-Франція, WestfaliaSurge, хладент, R404A, на яку було накладено арешт в межах виконавчого провадження ВП№42967919, а відтак в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Більш того, оскільки судом відмовлено в задоволенні позову про визнання за ТОВ «Євросем» права власності на спірне майно, позовні вимоги в частині звільнення такого майна з-під арешту також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросем» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2015 р.

Суддя В.П. Босий