ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 р. Справа № 923/960/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача-1: ОСОБА_2

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії ТОВ "Фінансова компанія "Надія України"

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Каховка

до відповідача-2 : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

с. Сокирки Каховського району

до відповідача-3 : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Каховка

про стягнення коштів.

Описова частина рішення.

Провадженні у справі порушено за позовом про стягнення солідарно з позичальника та поручителів боргу щодо повернення кредиту в сумі 8269грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 6296,41грн. та 563,51грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

Позовні вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем-1 (позичальником) грошових зобов'язань у відносинах за договором кредитку № ДК 77-7 від 09.07.2014р.

Вимоги до відповідачів -2, -3 обґрунтовано також застосуванням поруки за договором поруки від 09.07.2014р. № 53.

Заявою, поданою у судовому засіданні, позивач зменшив розмір позовних вимог на суму 800грн. власне боргу з повернення кредиту, повідомивши, що отримав цю суму від відповідача-1 до дня судового засідання у справі.

Зі зменшенням позивачем розміру вимог ціною позову, що вирішується, є сума 14328,92грн.

Відповідачі -2, -3 не проявили свого відношення до позовних вимог, заяв, клопотань від них до суду не надходило.

Ці відповідачі належно повідомлялись судом про час і місце розгляду справи, про що до справи залучені поштові повідомлення про вручення 30.06.2015р., 02.07.2015р. копій ухвали суду від 24.06.2015р., якою порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 14.07.2015р. о 10год. 30хв.

Відповідно до ст.77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи, якщо через таку неявку неможливо розглянути певну справу. Суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою.

Неявка представників відповідачів -2, -3 у судове засідання 14.07.2015р., нереалізація цими відповідачами права на участь у судовому засіданні не унеможливлює розгляд справи № 923/960/15, тому не є підставою для відкладення розгляду справи за ст.77 ГПК України. Такою підставою також не кваліфікується нереалізація ними права на участь у судовому засіданні за ст.22 ГПК України.

Відповідач-1 у судовому засіданні пояснила, що не заперечує платити по зобов'язанням, причиною виникнення боргу назвала скрутний фінансовий стан.

С у д в с т а н о в и в:

09.07.2014р. між ТОВ "Фінансова компанія "Надія України" (кредитодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем (ФОП) ОСОБА_2 (відповідач-1, позичальник) укладено договір кредиту № ДК 77-7 (копія на а.с.13,14), за яким кредитодавець зобов'язався надати позичальнику в якості кредиту 15 тис.грн. зі сплатою позичальником відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,8% на місяць.

Строки повернення кредиту частинами та сплати відсотків щомісячно у період з 11.08.2014р. по 10.01.2016р. сторони обумовили в додатку № 1 до договору - "графіку сплати кредиту".

За договором поруки № 53 від 09.07.2014р. ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 спільно поручилися солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань перед кредитором у відносинах, врегульованих названим договором № ДК 77-7 (копія договору поруки на а.с.15).

З видаткового касового ордеру № 182 від 09.07.2014р., копія якого на а.с.16, слідує, що ФОП ОСОБА_2 отримала від ТОВ "Фінансова компанія "Надія України" в якості кредиту 15 тис.грн. на підставі договору № ДК 77-7 від 09.07.2014р.

До числа позовних вимог позивач відніс 7469грн. боргу з повернення кредиту при поясненнях про відсутність предмету спору щодо решти з названих 15 тис.грн.

Також до ціни позову віднесено 6296,41грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами з числа нарахованих по 10.01.2016р. та 563,51грн. пені за порушення строків виконання різних певних грошових зобов'язань за графіком їх виконання частинами у періоди з 10.11.2014р. по 12.06.2015р. (розрахунок пені на а.с.19, відсотків за користування кредитними коштами - на а.с.17,18).

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, зокрема згідно з умовами договору та вимогами чинного законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити борг на вимогу кредитора.

Відповідно до ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання зобов'язання; поручителем може бути одна особа або кілька осіб; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором.

Інше в наведених зазначеннях ст.554 ЦК України договором поруки не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

За поштовим штемпелем на конверті, у якому позовна заява надійшла до суду, позов заявлено 19.06.2015р. (а.с.37).

Позивач стверджує, що не отримував від відповідача ні заявленої суми власне боргу з повернення кредиту, ні сум належних йому відсотків.

Відповідачі не надали доказів сплати позивачу заявлених сум на повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

За повідомленням-вимогою від 16.06.2015р. № 166 на адресу позивальника (копія на а.с.20) позивач розірвав кредитний договір у односторонньому порядку у зв'язку з невиконанням позичальником грошових зобов'язань за графіком. Аналогічного змісту повідомлення-вимоги цієї ж дати за № 167,168 позивач адресував кожному з поручителів (копії на а.с.21,22).

За названими повідомленнями-вимогами позивач також вимагав достроково повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним та пеню.

За ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору однією стороною договору допускається, якщо це передбачено законом або договором (загальне правило -про розірвання договору за згодою сторін, у справі ж позивачем обґрунтовано застосовано виключення з цього правила).

У п.4.3.4 кредитного договору передбачено його дострокове розірвання кредитодавцем, зокрема, при порушенні позичальником графіку погашення кредиту і відсотків.

Згідно з ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відтак, слід дійти висновку, що на підставі ч.1 ст.559, ч.2 ст.653 ЦК України та у зв'язку з розірванням кредитодавцем договору кредиту в односторонньому порядку припинилась порука обох поручителів у справі, тому позовні вимоги щодо них на підставі припиненої поруки задоволеними бути не можуть.

У задоволенні позовних вимог до поручителів слід відмовити.

Вимоги до позичальника підлягають задоволенню частково у зв'язку з наступним.

У значенні ст.1050 "Наслідки порушення договору позичальником" ЦК України при порушенні позичальником зобов'язання з повернення кредиту частинами за графіком кредитодавець вправі вимагати дострокового повернення частини кредиту та сплати належних йому відсотків.

Відсотки за кредитом є зобов'язанням, а не відповідальністю.

У значенні ст.1050 ЦК України стягненню підлягають відсотки за період користування кредитом, що вже настав.

Відсотки за майбутні періоди у значенні цієї статті Закону стягнуті бути не можуть, оскільки користування кредитом за ті майбутні періоди ще не відбулося (такі відсотки за природою - це плата за користування за період, що настав, а не відповідальність). Їх також не можне бути стягнуто за період нарахування після припинення зобов'язання розірванням договору, оскільки зобов'язання припинилось, що слідує з ч.2 ст.653 ЦК України.

Пункт 4.3 договору кредиту учасники виклали так.

При настанні обставин, передбачених п.п.4.3.4 договору, кредитор направляє позичальникові повідомлення про дострокове розірвання договору. Повідомлення містить вимоги кредитора про дострокове погашення кредиту, сплату відсотків за весь термін користування кредитом.

Норма договору не може бути підставою для стягнення відсотків, нарахованих наперед після розірвання договору, оскільки термін "користування кредитом" не свідчить про підставність стягнення відсотків "наперед" (має значення користування, що вже відбулось), більш того таке стягнення було б порушенням названих ч.2 ст.653, ст.1050 ЦК України.

Вимога про стягнення 7469грн. на повернення кредиту з позичальника є обґрунтованою на підставі викладеного.

Позивач зазначив, що прийняв від відповідача-1 в якості відсотків за користування кредитними коштами 4010,44грн., про що надав суду витяг з картки обліку руху коштів за кредитом (історія кредиту).

За графіком повернення кредиту, сплати відсотків за ним позичальник до 09.06.2015р. (це остання дата з графіку перед розірванням позову та направленням позовної заяви) мав сплатити в якості відсотків 6292грн. (11 платежів по 572грн.), решта відсотків між цією сумою та сплаченими 4010,44грн. є обґрунтованою до стягнення в якості борту сумою з позичальника (6292-4010,41 = 2281,56грн.).

Інші заявлені відсотки стягненню не підлягають у зв'язку з ч.2 ст.653 ст.1010 ЦК України, обґрунтування цієї тези вже наведено у цьому рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.230, ч.4 ст.231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання; у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначено, позивач заявив до стягнення 563,51грн. в якості пені за певні періоди прострочки відповідачем-1 виконання певних частин грошових зобов'язань за графіком з 10.11.2014р. по 17.06.2015р.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення зобов'язань з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами він сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Судом перевірено розрахунок пені, наведений позивачем; розрахунок вчинено правильно, за ним не порушено 6-місячного строку на нарахування пені щодо кожного із зобов'язань за графіком, що мали виконуватись частинами.

Заявлена пеня також підлягає стягненню на підставі наведеного п.7.1 договору кредиту, договору поруки, ст.230, 231 ГК України, розрахунку позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги до першого з відповідачів суд, на підставі ст.49 ГПК України, (пропорційно задоволеним вимогам) покладає на відповідача-1 71,98% судових витрат у справі, решта судових витрат покладається на позивача (до них відноситься судовий збір за позовом).

Відповідач-1 має відшкодувати позивачеві 71,98% витрат останнього зі сплати судового збору до бюджету.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги до першого відповідача задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" 7469грн. на повернення кредиту, 2281грн. 56коп. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 563грн. 51коп. пені, 1315грн. 07коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

3. Відмовити в решті вимог до відповідача-1.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Повне рішення складено

14.07.2015р.

Суддя В.В. Чернявський