ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р.Справа № 922/3389/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Погорелова О.В.

судді: Яризько В.О. , Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
про стягнення 6311521,24 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Квіцінська А.І.

відповідача - Юдін М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до КП "Харківводоканал" (відповідач) звернулась АК "Харківобленерго" (позивач). У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вартість електричної енергії у розмірі 6278725,64 грн. та плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 32795,60 грн. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору на постачання електричної енергії № 4, укладеного між сторонами 07.05.2004 року. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10.06.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 22.06.2015 року о 12:40 год.

22.06.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 06.07.2015 року до 12:00 год.

01.07.2015 року до господарського суду відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. Зокрема, вказує на те, що повідомленням №01-12/4086 від 29.05.2015 року, в порядку ст. 601 ЦК України, між сторонами було проведено зарахування зустрічних вимог на суму 31876,37 грн. Крім того, посилається на те, що у відповідача відсутня можливість виконання в повному обсязі усіх зобов'язань перед кредиторами. Зазначена ситуація виникла не з вини підприємства, а у зв'язку з об'єктивними обставинами, головною з яких є визнана на державному рівні, але не компенсована державою на даний час різниця в тарифах, яка виникла внаслідок невідповідності тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися для населення, їх фактичній вартості. Заборгованість державного бюджету перед КП "Харківводоканал" з різниці в тарифах, яка виникла внаслідок невідповідності тарифів для населення фактичним витратам на виробництво та несвоєчасної компенсації станом на 01.06.2015 року перевищила 148,4 млн. грн. На державному рівні прийнято рішення про те, що наявну заборгованість підприємств водопостачання та водовідведення перед енергопостачальниками має бути погашено шляхом проведення заліків за рахунок коштів державного бюджету через виділення субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Отже, виплату необхідних сум, про стягнення яких заявлено позивачем у даній справі, прямо передбачено чинним законодавством України провести з державного бюджету України, незалежно від інших умов, крім тих, які визначені законом. Відповідач наголошує на тому, що існує усталений порядок розрахунків відповідача за спожиту електричну енергію, сутність якого полягає в компенсації державою заборгованостей, які виходять за межі можливостей підприємства зі сплати цих заборгованостей за рахунок прибутку від надання послуг за економічно необґрунтованим тарифом. Цей порядок визначається законодавством та не може бути змінений.

Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

01.07.2015 року відповідачем до господарського суду було подане клопотання, в порядку ст.ст. 22, 83, 121 ГПК України, в якому він просить суд надати відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області по справі №922/3389/15 до 31 грудня 2015 року. Клопотання обґрунтоване тим, що підприємство відповідача перебуває у скрутному фінансовому становищі, заборгованість державного бюджету перед КП "Харківводоканал" з різниці в тарифах, яка виникла внаслідок невідповідності тарифів для населення фактичним витратам на виробництво та несвоєчасної компенсації станом на 01.06.2015 року перевищила148,4 млн. грн. Крім того, відповідач зазначає, що у його підприємства відсутні вільні обігові кошти, оскільки всі наявні кошти спрямовуються на забезпечення безперервного технологічного процесу подачі води з метою недопущення надзвичайних наслідків екологічного, санітарно - епідемічного та соціального характеру.

Надане клопотання та додані до нього документи, досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

06.07.2015 року до суду від відповідача надійшов уточнений відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.07.2015 року представник відповідача надав суду клопотання про призначення справи №922/3389/15 до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Присутній в судовому засіданні представник позивача проти клопотання відповідача заперечував.

В судовому засіданні була оголошена перерва для вирішення питання про призначення колегіального розгляду справи №922/3389/15.

Ухвалою суду від 06.07.2015 року клопотання представника відповідача було задоволено та призначений колегіальний розгляд справи №922/3389/15.

Відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду справи №922/3389/15 була визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя - Погорелова О.В., суддя - Яризько В.О. та суддя Макаренко О.В.

Після перерви 06.07.2015 року розгляд справи був продовжений у колегіальному складі суду.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду клопотання в якому просив суд зупинити провадження у цій справі до закінчення розгляду пов'язаної з нею іншої господарської справи №922/635/15 за позовом АК "Харківобленерго" до КП "Харківводоканал" про стягнення 94295833,41 грн. Клопотання обґрунтовував тим, що господарським судом Харківської області в аналогічній справі № 922/635/15 ухвалою від 23.04.2015 року було задоволено клопотання КП "Харківводоканал" про призначення комплексної судово-економічної та електротехнічної експертизи, в рамках якої експертам поставлені запитання, відповіді на які нададуть змогу виявити неправильність розрахунків в частині втрат в електричній мережі. У справі, яка розглядається, позивачем заявлені до стягнення 6 311 521,24 грн. за електричну енергію за квітень 2015 року, структура формування розрахунків по яких є ідентичною структурі розрахунків, на підставі яких позивачем заявлялись позовні вимоги у справі № 922/635/15. Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Пов'язаність справ у даному випадку, на думку відповідача, полягає в тому, що рішенням іншого суду, який розглядає спір про стягнення заборгованості за договором на постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 року, будуть встановлені обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у справі № 922/3389/15, зокрема, правомірність нарахувань по втратам в електромережі, а тому ці обставини є такими, що мають значення для даної справи в частині правомірності заявлених позовних вимог.

Присутній в судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, клопотання та додані до нього докази, відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як роз'яснено у п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами, статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Втім, суд не вбачає неможливості у цій справі самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, як і не вбачає наявності існування обставин, що вплинуть чи зможуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі й факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 07.05.2004 між сторонами - Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" було укладено договір на постачання електричної енергії № 4 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник (позивач) постачає електричну енергію споживачу (відповідач), а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 року № 577/11 КП КГ "Харківкомуночиствод" було перейменовано у КП "Харківводоканал".

Відповідно до п. 9.11 договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004 року. Крім того, умовами даного пункту передбачено, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов, він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

Даний договір, відповідно до п. 9.11, пролонгований на 2015 рік.

Відповідно до п. 2.2.5 договору, відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування, згідно з умовами додатка 2 "Порядок розрахунків".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання п. 2.1.2. договору, у квітні 2015 року поставив відповідачеві електричну енергію як різновид товару на суму 6926671,37 грн. у кількості 4945553 кВт/г.

Згідно з п. 5 Додатку № 2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Розрахунковим періодом вважається період з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця (п.1 додатку №2 до договору).

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач в порушення договору, спожиту електричну енергію оплатив частково, в наслідок чого за квітень 2015 року, станом на 01.05.2015 року утворилась заборгованість яка складає 6278725,64 грн. (тарифна складова - 5232271,37 грн. та ПДВ 20% - 1046454,27 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання щодо оплати поставленої електричної енергії за договором №4 від 07.05.2004 року у сумі 6278725,64 грн. (тарифна складова - 5232271,37 грн. та ПДВ 20% - 1046454,27 грн.).

Відповідно до п. 2.2.7 договору відповідач повинен здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 4А "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії".

Позивач просить суд стягнути з відповідача плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 32795,60 грн. (тарифна складова 27329,67 грн. та ПДВ 20% - 5465,93 грн.).

Втім, як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 29.05.2015 року повідомленням № 01-12/4086 між сторонами був проведений залік зустрічних однорідних вимог №251-Ф від 29.05.2015 року, який відображується таким чином: зменшується заборгованість АК "Харківобленерго" перед КП "Харківводоканал" за водовідведення та водопостачання у квітні 2015 року (основний борг) на 30728,26 грн., за скидання дощового стоку на 1137,99 грн. та за перевищення договірних об'ємів на 10,12 грн. згідно з договором від 03.03.2014 року №3455/02-А-2/4/03/03, всього на загальну суму 31876,37 грн.; зменшується заборгованість КП "Харківводоканал" перед АК "Харківобленерго" за компенсацію втрат від перетоків реактивної енергії згідно з договором про постачання електричної енергії від 07.05.2004 року № 4 на 31876,37 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Як зазначалося раніше, залік зустрічних однорідних вимог був проведений сторонами 29.05.2015 року, проте як позов до суду був поданий позивачем 09.06.2015 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду.

Отже, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 31876,37 грн. плати з компенсації перетікання реактивної енергії заявлені позивачем безпідставно та є такими, що не підлягають задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення плати з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 919,9,23 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 6278725,64 грн. вартості електричної енергії та 919,23 грн. плати з компенсації реактивної енергії суд вважає обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем суду було надане клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до 31 грудня 2015 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши клопотання та подані до нього докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких, господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте, визначальним фактором при наданні відстрочки чи розстрочки є винятковість цих випадків, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підставою для відстрочки чи розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В обґрунтування клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на те, що підприємство відповідача перебуває у скрутному фінансовому становищі, у зв'язку з тим, що тарифи на послуги водопостачання та водовідведення не відповідають фактичним витратам підприємства, внаслідок чого виникла різниця в тарифах в сумі 148,4 млн. грн., яка своєчасно не компенсована відповідними державними органами. Крім того, у відповідача відсутні вільні обігові кошти, оскільки всі наявні кошти спрямовуються на забезпечення безперервного технологічного процесу подачі води з метою недопущення надзвичайних наслідків екологічного, санітарно - епідемічного та соціального характеру.

Скрутний фінансовий стан боржника підтверджується довідкою про суму некомпенсованої різниці в тарифах по КП "Харківводоканал" станом на 01.06.2015 року, довідкою про фінансові показники КП "Харківводоканал" за наданими послугами централізованого водопостачання та водовідведення за січень-квітень 2015 року, звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2014 рік, довідкою про удільну вагу населення та бюджетних організацій послуг водопостачання та водовідведення.

Державою у Законі України "Про державний бюджет України на 2015 рік" передбачено виділення субвенції на погашення наявної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування шляхом проведення заліків за рахунок коштів Державного бюджету. Таким чином, на державному рівні прийнято рішення про те, що наявну заборгованість підприємств водопостачання та водовідведення перед енергопостачальниками має бути погашено шляхом проведення заліків за рахунок коштів Державного бюджету через виділення субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, виплату необхідних сум, про стягнення яких заявлено позивачем по даній справі, прямо передбачено чинним законодавством України провести з державного бюджету України, незалежно від інших умов, крім тих, які визначені законом. При цьому, суд зазначає, що виплата коштів з державного бюджету здійснюється в порядку, установленому чинним законодавством, що складається з низки послідовних, обумовлених чинною процедурою стадій, розгортання яких у часі відбувається в терміни, установлені Бюджетним кодексом України, які не залежать від волі відповідача та мають об'єктивний законодавчо визначений характер.

У відповідності до імперативних приписів частини другої ст. 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття відповідної постанови.

На виконання вказаних норм БК України та Закону "Про державний бюджет на 2015 рік" Кабінетом Міністрів України 4 червня 2015 року прийнято Постанову № 375 "Питання погашення у 2015 році заборгованості з транспортувалися та постачалися населенню", якою передбачається виділення більше 170 млн. грн. субвенції з державного бюджету.

У результаті надання субвенції КП "Харківводоканал" отримає суму, яка дозволить розрахуватися за цю та інші заборгованості перед АК "Харківобленерго".

Дослідивши надані відповідачем до заяви докази у їх сукупності, суд вважає, що останнім доведена наявність обставин, які свідчать про важкий фінансовий стан КП "Харківводоканал" та є достатніми для підтвердження винятковості обставин, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 173, 174, 179, 275 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 601, 629 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, )

- вартість електричної енергії в розмірі 6278725,64 грн. (тарифна складова - 5232271,37 грн. та ПДВ 20% - 1046454,27 грн.) на п/р 07 у філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823;

- плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 919,23 грн. на п/р 5 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) - 72710,91 грн. судового збору.

Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2015 року по справі №922/3389/15 до 31 грудня 2015 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в частині стягнення 31876,37 грн. плати з компенсації перетікання реактивної енергії - відмовити.

Повне рішення складено 09.07.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В. Погорелова В.О. Яризько О.В. Макаренко