Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" липня 2015 р. Справа № 906/566/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №366 від 21.08.14.)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 96720,08 грн. та розірвання договору №2407-02 від 24 липня 2013р.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 96720,08 грн. заборгованості за договором на виконання сільськогосподарських робіт №2407-02 від 24.07.13., з яких 86250,00 грн. - попередня оплата, 9321,66 грн. - збитки від інфляції, 1148,42 грн. - 3% річних, а також про розірвання договору №2407-02 від 24.07.13.

Підставою позову є невиконання відповідачем зобов'язань за договором на виконання сільськогосподарських робіт №2407-02 від 24.07.13.

Представник позивача у судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 44700,00 грн. основного боргу, 9321,66 грн. інфляційних, 1148,42 грн. 3% річних та судові витрати. До заяви додано виписку з рахунку відповідача за період з 12.06.15 по 13.06.15, копії платіжних доручень №582 від 06.08.13., №588 від 08.08.13., №607 від 13.08.13.

З врахуванням вимог ст.22 ГПК України суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 06.07.15.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.07.15.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агростем" (замовник/позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (виконавець/відповідач) укладено Договір №2407-02 на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого ФОП ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання виконати сільськогосподарські роботи по внесенню безводного аміаку на полях ТОВ "Агростем". В свою чергу Замовник, зобов'язався прийняти виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені договором.

Згідно пункту 2.1 договору, виконавець забезпечує виконання сільськогосподарських робіт, передбачених цим договором, не раніше ніж 30 листопада 2013 року. Строки початку робіт може бути змінено за взаємною згодою сторін.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що вартість робіт визначається, виходячи з фактичних обсягів робіт та розцінки 230,00 грн./га без ПДВ і сплачується замовником виконавцю шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у договорі. Загальна вартість робіт, фактично виконаних виконавцем фіксується сторонами в ОСОБА_1 прийомки-передачі виконаних робіт (п. 3.2 Договору).

Згідно пункту 3.3 договору, замовник здійснює попередню оплату в розмірі 86250,00грн. без ПДВ протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Договору.

Згідно платіжних доручень №582 від 06.08.13, №588 від 08.08.13 , №607 від 13.08.13 позивачем перераховано на рахунок відповідача кошти в розмірі 86250,00 грн. в якості попередньої оплати сільськогосподарських робіт (а.с.17-19).

Згідно приписів ст.ст.837,854 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу за узгодженою ціною, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника достроково.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Позивач посилається на те, що виконання робіт передбачених договором, не було здійснено в період коли було необхідно здійснювати підживлення сільськогосподарських культур, тому у виконанні таких робіт відпала необхідність.

04.02.14 та 15.09.14 відповідачу надсилались вимоги № 54 та №395 про повернення коштів, які відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с.20-22).

Після подачі позову до суду (16.04.15) відповідач повернув кошти в розмірі 41550,00грн., що підтверджується випискою по рахунку від 12.06.15 (а.с.32).

Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем на день слухання справи становить 44700,00грн.

Згідно ст.693 ч.2 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки виконання робіт відповідачем втратило інтерес для позивача, а кошти в розмірі 44700грн. на час розгляду справи позивачу не повернуто, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 44700,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 1148,42грн. 3% річних та 9321,66грн. інфляційних.

Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки дана стаття регулює грошові зобов'язання, тоді як відповідач зобов'язаний був виконати для позивача сільськогосподарські роботи.

Такої ж думки дотримується Верховний суд України, зазначивши у постанові від 15.10.13 по справі №3-30гс13 слідуюче: застосування судами частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно договору №2407-02, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену розділом шість Договору. Умовами договору не передбачено відповідальності у вигляді сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Позивач просить розірвати договір №2407-02 від 24.07.13.

Розділом 9 договору, передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків. Якщо прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього договору.

Натомість за приписами статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Метою укладення договору для ТОВ "Агростем" вбачалося проведення відповідачем робіт по внесенню безводного аміаку на полях позивача у 2013 році.

Суд вважає, що невиконання відповідачем зобов'язань покладених на нього договором є істотним порушенням умов договору внаслідок чого позивач не отримав бажаного результату на який розраховував при укладанні договору .

Таким чином, вимога про розірвання договору на виконання сільськогосподарських робіт №2407-02 від 24.07.13 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, в судове засідання не з'явився.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

При розподілі судових витрат, суд враховує приписи п.4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.13, в якому зазначено: якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір на виконання сільськогосподарських робіт №2407-02, укладений 24.07.13 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агростем" .

3.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (10024, Житомирська область, Попільнянський район, с. Андрушки, вул. Заводська, 5 ; ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (юридична адреса: 12344,Житомирська область, Черняхівський район, село Щеніїв. вул. Поліщука, буд.3; адреса для листування: 12301, Житомирська область, смт. Черняхів, ОСОБА_3,5; ) - 44700,00грн. боргу, 2847,22грн. судового збору.

4.Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 9321,66грн. інфляційних, 1148,42грн. 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.07.15

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (рек. з повідом.)