РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015Справа №922/1517/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна;

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Бартош С.Б., представник, довіреність № б/н від 10.03.2015;
Від відповідача: Гаврик А.В., представник за довіреністю № б/н від 18.11.2014;
Від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" звернулося до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 10.02.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, за яким позивач повинен повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" об'єкт лізингу - автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy Maxi.

Згідно з ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.03.2015 позовні матеріали за вказаним позовом було направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 було порушено провадження у справі № 922/1517/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна", розгляд якої призначено на 21.04.2015.

21.04.2015 у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.05.2015 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 21.05.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову Олену Миколаївну, розгляд справи відкладено на 09.06.2015.

09.06.2015 зважаючи на необхідність витребування доказів у справі її розгляд було відкладено на 23.06.2015.

23.06.2015 у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.06.2015.

У ході розгляду спору по суті, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, визнавши таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 10.02.2014 про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" як лізингоодержувачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" як лізингодавця об'єкт фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг № 00003727 від 21.10.2011, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy Maxi.

Згідно з позовною заявою, усними і письмовими поясненнями представника позивача заявлені вимоги мотивовані відсутністю підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, чинністю договору фінансового лізингу, за яким відповідач передав, а позивач прийняв автомобіль, порушенням порядку вчинення виконавчого напису.

Так, позивач стверджує, що відповідач у порушення умов договору фінансового лізингу перестав направляти рахунки на оплату лізингових платежів, не вчинив жодних дій, що свідчать про відмову від договору, а тому угода сторін не є такою, що припинена, у зв'язку з чим, вчинення виконавчого напису з повернення об'єкту лізингу не відповідає законодавству.

Відповідач у відзиві на позовну заяву і його представник в судових засіданнях проти позову заперечували, вказуючи про надсилання в установленому договором порядку рахунків на оплату лізингових платежів, направлення повідомлення про припинення договору через несплату лізингових платежів позивачем та правомірність своїх дії зі зверненням до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з повернення автомобіля.

Третя особа направила до суду клопотання про розгляду справи за її відсутності, а також надала документи на виконання вимог ухвали від 09.06.2015.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" в якості лізингодавця, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" в якості лізингоодержувача та Закутня Тетяна Іванівна в якості поручителя 21.10.2011 уклали договір про фінансовий лізинг № 00003727 щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" у користування з наступним набуттям права власності на об'єкт фінансового лізингу - автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy Maxi Kasten 2.0i TDI 2001 року виробництва, двигун CLC032791, шасі № VW1ZZZ2KZCX042837.

За умовами вказаної угоди вартість об'єкту лізингу становить 27 713,00 доларів США, авансовий платіж - 4 156,95 доларів США, обсяг фінансування - 23 556,05 доларів США, залишкова вартість 0,00 доларів США, процентна ставка, включаючи ПДВ, - змінна, кількість лізингових платежів 60, строк лізингу - 60 місяців, лізинговий платіж - 627,97 доларів США, адміністративний платіж - 0,00 доларів США. При цьому, всі платежі, що підлягають сплаті повинні бути сплачені у гривнях.

Невід'ємним додатком до договору про фінансовий лізинг стали загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі - додаток), до яких, зокрема, віднесено наступне:

- лізингодавець придбаває об'єкт лізингу (отримує право власності на об'єкт лізингу) та передає лізингоодержувачу об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та цього контракту (п. 3.2);

- після закінчення строку лізингу за контрактом лізингооджержувач придбаває об'єкт лізингу у лізингодавця за купівельною ціною, що буде визначена з урахуванням виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів (п. 3.4);

- для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісячно виплачуватиме лізингодавцю лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе відсотки (проценти) за користування об'єктом фінансування, частину від об'єкту фінансування, комісії, покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом (п. 6.1);

- графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) розраховується на сонові змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки Libor для доларів США/Euribor для євро. Тому, якщо трьохмісячна ставка Libor для доларів США/Euribor для євро зміниться у порівнянні з останнім корегуванням процентної ставки або, відповідно, датою доставки об'єкта лізингу більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення або абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку після відповідного календарного кварталу (п.п. 6.4.2);

- лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений лізингодавцем у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування), не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) (п. 6.5);

- лізингоодержувач інформує лізингодавця протягом п'яти робочих днів з дня виставлення рахунку щодо можливого неотримання такого рахунку (п. 6.8);

- лізингоодержувач сплачує лізингові платежі у терміни, визначені у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Якщо лізингоодержувач матиме намір здійснити оплату лізингового платежу раніше встановленого терміну, він зобов'язаний звернутися до лізингодавця з письмовою заявою не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до запланованого дня сплати такого авансового платежу та отримати відповідних рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії п. 6.9);

- зобов'язання по сплаті всіх та будь-яких платежів за контрактом покладається на лізингоодержувача, якщо інше прямо не передбачено контрактом. Лізингоодержувач зобов'язується сплатити всі та будь-які платежі протягом п'яти робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги та/або рахунку (п. 6.16);

- лізингоодержувач зобов'язаний негайно повідомити лізингодавця про будь-яку передбачувану затримку сплати платежів або прострочення, що вже відбулося (п. 8.1).

Згідно з п. 12.3 додатку контракт вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається з графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) авансовий платіж та перший лізинговий платіж підлягає внесенню 21.10.2011, наступні двадцять дев'ять лізингових платежів - з 15.12.2011 до 15.10.2016.

У вказаному графіку сторони погодили суму кожного платежу з податком на додану вартість та без нього і залишки спати в доларах США.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

07.02.2014 лізингодавець звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі про фінансовий лізинг від 21.10.2011 № 00003727 з метою звернення стягнення на об'єкт фінансового лізингу, а також відшкодування витрат лізингодавця по отриманню виконавчого напису на суму таких витрат.

10.02.2014 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна вчинила виконавчий напис про повернення лізингоодержавчем на користь лізингодавця об'єкта фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг від 21.10.2011 № 00003727.

Як стверджує позивач, Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" стало відомо про наявність такого виконавчого напису не в момент його вчинення, а лише тоді, коли ДАІ було заарештовано та вилучено автомобіль, що є об'єктом фінансового лізингу. При цьому, позивач не зазначає дату арешту та зауважує, що лізингодавець до вчинення такого виконавчого напису не направляв йому рахунки із сплати лізингових платежів за грудень 2013 року і січень та лютий 2014 року і не вчинив жодних дій, що які б мали своїм наслідком припинення договору, як-то письмова відмова від договору через порушення сроку оплати лізингових платежів. Посилаючись на ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", позивач вказує, що відповідач не відмовлявся від договору, а тому вчинення оскаржуваного напису суперечить законодавству. У якості доказу відсутності з боку відповідача будь-яких відмов від договору, позивач вказує на отриману від Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" угоду про перегляд ціни на об'єкт лізингу від 04.03.2014 та розрахунок коригування кількісних та якісних показників до податкової накладної, де вказана нова вартість об'єкту лізингу за договором від 04.03.2014.

Наведені посилання позивача спростовуються матеріалами справи, а тому, вивчивши всі суттєві моменти спірних правовідносин сторін і проаналізувавши твердження позивача у поєднанні з наявними у справі доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову, зважаючи на наступне.

Обов'язок своєчасної сплати лізингових платежів встановлений укладеним сторонами правочином та повністю відповідає п. 3 ч. 2 ст. 11Закону України "Про фінансовий лізинг" і визначенню договору лізингу, наведеному у ст. 806 Цивільного кодексу України.

У поданому позові позивач сам визначає період, в який ним даний обов'язок виконано не було, мотивуючи таке порушення договору зі свого боку відсутністю надісланих лізингодавцем рахунків на оплату за грудень 2013 року і січень та лютий 2014 року і необізнаністю з банківськими реквізитами для перерахування коштів, зміна яких мала місце з боку відповідача у попередні розрахункові періоди.

Проте, відповідачем до матеріалів справи було залучено рахунки-фактури на сплату лізингових платежів за жовтень 2013 року на суму 5 149,36 грн. від 02.10.2013 № 00155170, за листопад 2013 року на суму 5 146,53 грн. від 04.11.2013 № 00160976 (надіслано , за грудень 2013 року на суму 5 182,00 грн. від 03.12.2013 № 00166980, за січень 2014 на суму 5 218,44 грн. від 02.01.2014 № 00173104 та докази їх направлення за місцезнаходженням позивача (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення) та вручення представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс".

Відповідно до п. 20.5 додатку до договору про фінансовий лізинг всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому, факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ "Укрпошта" або кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ "Укрпошта", кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

Отже, судом встановлено, що лізингодавець своєчасно та в порядку, що відповідає умовам договору сторін направив лізингоодержувачу рахунки на оплату лізингових платежів. Так, рахунок за жовтень було отримано 10.10.2013, за листопад - 11.11.2013, за грудень 2013 - 10.12.2013, за січень 2014 - 14.01.2014, адже визначені договором документи з належними написами наявні в матеріалах справи (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, оформлені Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта").

Зазначений факт позивачем у ході розгляду справи не було спростовано належними і достовірними засобами доказування.

При цьому, суд враховує, що позивач, основним обов'язком якого як лізингоодержувача за договором є своєчасна сплата лізингових платежів, не вчинив жодних дій, спрямований на виконання даного обов'язку, не звернувся до лізингодавця в порядку, передбаченому п. 6.8 (повідомлення про неотримання) та п. 6.9 (самостійне внесення платежу за відповідною заявою) додатку до договору, а також не повідомив про затримку сплати платежів, що вже відбулася, як то визначено у п. 8.1 додатку до договору, а тому посилання позивача на неотримання рахунків для сплати через порушення договору відповідачем є надуманими і такими, що спрямовані на виправдування власного прострочення з виконання грошового зобов'язання.

Зважаючи на прострочення лізингоодержувача зі сплатою лізингових платежів, лізингодавець звернувся до нього з письмовою вимогою від 16.12.2013 № 00003727 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомленням про відмову від договору, в якій йшлося про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" заборгованості за вимогами від 05.08.2013, 19.03.2013 та 16.12.2013 розмірі 20 584,54 грн., нараховувалися штрафні санкції в сумі 2 233,89 грн. і витрати лізингодавця в сумі 1 026,19 грн., ставилася вимога про погашення заборгованості протягом трьох днів з для отримання листа і повідомлялося про відмову з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" від договору про фінансовий лізинг і вказувалося на необхідність повернення автомобіля.

Вимогу від 16.12.2013 № 00003727 позивач отримав 21.12.2013, проте залишив її без виконання.

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" знову направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" вимогу від 16.01.2014 № 00003727 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, в якій йшлося про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" заборгованості розмірі 25 802,98 грн., нараховувалися штрафні санкції в сумі 2 835,10 грн. і витрати лізингодавця в сумі 1 792,19 грн., ставилася вимога про погашення заборгованості протягом трьох днів з для отримання листа і повідомлялося про відмову з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" від договору про фінансовий лізинг і вказувалося на необхідність повернення автомобіля.

Вимогу від 16.01.2014 № 00003727 позивач отримав 27.01.2014, проте залишив її без виконання.

У п.п. 8.3.1 додатку до договору вказано, що якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більше ніж на десять робочих днів, лізингодавець має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формв. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом семи робочих днів з моменту відправлення першої вимогги щодо сплати, лізингодавець надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на вісім робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку за п.п. 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контарктом.

Підунктом 8.3.2 додатку до договору передбачено, що якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому, якщо прострочення лізингового платежу триває більше, ніж 30 днів (відповідно до закону України "Про фінансовий лізинг"), лізингоодержувач має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.6 додатку до договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контакту та, також серед іншого, право на повернення об'єкту лізингу, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує тридцять календарних днів.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження.

Частиною 2 ст. 806 Цивільного кодексу України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

У ст. 782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Таким чином, на момент звернення лізингодавця до нотаріуса для вчинення виконавчого напису і на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом у лізингодавця існувала підтверджена прострочена заборгованість за договором про фінансовий лізинг, а тому дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" щодо виставлення вимоги про негайну сплату боргу, відмова від договору і вимога про повернення об'єкту лізингу повністю відповідали законодавству та угоді сторін.

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс", Закутньої Тетяни Іванівни з позовом про стягнення заборгованості та збитків за договором про фінансовий лізинг від 21.10.2012 № 00003727.

Також, слід зазначити, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01.12.2014 з лізингоодержувача та його поручителя солідарно було стягнуто 20 696,33 грн. заборгованості, 136 725,67 грн. збитків, 2 661,98 грн. штрафу, 1 484,33 грн. пені, 445,38 грн. 3 % річних, 1 228,10 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 9 495,12 грн. неустойки та 10 539,65 грн. витрат на правову допомогу, а також по 863,70 грн. судових витрат з кожного з відповідачів у справі № 640/15253/14-ц.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 20.05.2015 № 640/15253/14-ц рішення Київського районного суду міста Харкова від 01.12.2014 скасовано в частині солідарного стягнення з до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" і Закутньої Тетяни Іванівни 10 539,65 грн. витрат на правову допомогу. Тобто, судове рішення про стягнення боргу за період жовтня 2013 - січня 2014 набуло законної сили відповідно до ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України, незважаючи на посилання позивача про подання ним касаційної скарги.

Заперечуючи обставини відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" від договору, позивач вказував на те, що у січні 2014 лізингодавець направив йому угоду від 04.03.2014 про перегляд ціни. На думку позивача, відповідач не міг направити угоду про перегляд ціни до договору, зобов'язання за яким є припинене.

Суд відхиляє дані твердження позивача, зважаючи на таке.

Угодою про перегляд ціни від 04.03.2014 передбачалося зміна за згодою сторін ціни товару, визначеної у накладній від 04.11.2011 № 002469 до договору від 21.10.2011 № 00003727 до 286 111,40 грн. за автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy Maxi Kasten 2.0i TDI, VW1ZZZ2KZCX042837.

Згідно з п.п. 192.1 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п 192.1.2 Податкового кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Оскільки за договором про фінансовий лізинг позивачу було передано в користування об'єкт фінансового лізингу - автомобіль, що в розумінні податкового законодавства відноситься до товарів, а за угодою сторін кінцева вартість товару за договором визначається з урахуванням сплачених лізингоодержувачем платежів, які в свою чергу, визначаються щомісяця відповідно до чинного обмінного курсу валют, то, фактично, кожного місяця має місце зміна суми компенсації вартості товару.

Таким чином, після підписання договору фінансового лізингу лізингодавець передав лізингоодержувачу автомобіль за ціною, визначеною в акті приймання-передачі такого об'єкту лізингу від 04.11.2011 в сумі 221 981,13 грн.

За цією ж ціною така бухгалтерська операція відображається в бухгалтерському обліку, проте, на момент повернення об'єкту лізингу (04.03.2014 - згідно з рішенням Київського районного суду міста Харкова) обмінний курс змінився, а тому для правильності податкового обліку і дотримання порядку ведення бухгалтерського обліку, з огляду на зімну обмінного курсу, з урахуванням кількості внесених лізингових платежів та залишкової вартості автомобіля необхідним є збільшення ціни переданого в лізинг автомобіля, що зумовило направлення позивачеві відповідачем угоди від 04.03.2014 про перегляд ціни, правові підстави для чого відповідають умовам договору про фінансовий лізинг в частині змінності процентної ставки та з урахуванням порядку визначення розмірів кожного лізингового платежу (п. 6.4.2 додатку до договору).

Звідси слідує, що угода від 04.03.2014 про перегляд ціни і розрахунок корегування кількісних і якісних показників до податкової накладної є нічим документацією, необхідною для приведення у відповідність даних бухгалтерського обліку сторін і для включення суми корегування до реєстру видних і отриманих податкових накладних, сум податкового кредиту і податкових зобов'язань.

Отже, зміна ціни об'єкту лізингу була зумовлена порядком податкового обліку і цілком відповідала умовам укладеного сторонами договору, а тому надсилання Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" угоду від 04.03.2014 про перегляд ціни жодним чином не свідчить про фактичне визнання того, що з боку лізингодавця не мала місця відмова від договору про фінансовий лізинг відповідно до листа від 16.01.2014.

Щодо посилань позивача на недотримання законодавства при вчиненні виконавчого напису слід зауважити наступне.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на договорах, що встановлюють заборгованість.

Аналогічні положення містяться у п. 1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 8 названого Переліку, документами для одержання виконавчого напису є оригінал договору лізингу, що передбачає у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу та засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

З документів, отриманих судом від третьої особи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу було подано весь обсяг необхідної документації. Крім того, нотаріусу було надано банківські виписки щодо заборгованості, оригінали листів повідомлень про сплату заборгованості, оригінал вимоги про повернення об'єкту лізингу та рекомендовані повідомлення.

Таким чином, у приватного нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. були всі підстави для вчинення виконавчого напису.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги відхиляються судом повністю, а судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 07.07.2015 р.