ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 липня 2015 року Справа № 5011-34/1904-2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіВоліка І.М.(доповідач)
суддівАкулової Н.В., Шевчук С.Р.
розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України
на ухвалу та на постанову від 13.10.2014 господарського суду міста Києва від 14.05.2015 Київського апеляційного господарського суду за заявою Державного підприємства Міністерства оборони України "Одеське авіаційне ремонтне підприємство "Одесавіаремсервіс" про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу від 22.05.2015
у справі господарського суду міста Києва № 5011-34/1904-2012
за позовомДержавного підприємства Міністерства оборони України "Одеське авіаційне ремонтне підприємство "Одесавіаремсервіс"
доМіністерства оборони України
простягнення боргу в сумі 318 816, 55 грн.

Подана Міністерством оборони України касаційна скарга на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.10.2014 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 у справі № 5011-34/1904-2012 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Особливості процедури розгляду господарських справ в касаційному порядку передбачено розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Як вбачається з поданої касаційної скарги, остання підписана представником Міністерства оборони України Пурдіком В.В., на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності № 220/181/д від 20.02.2015.

Водночас, зазначена довіреність видана директором Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України Дем'яненком Д.Ю., при цьому, скаржником не надано доказів на підтвердження повноважень особи, яка видала довіреність.

Враховуючи викладене, неможливо дійти висновку, що касаційну скаргу підписано повноважною особою.

Наведене, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржникові.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Однак, Міністерством оборони України у якості доказу надсилання копій касаційної скарги стороні у справі не надано ні фіскального чеку, ні опису вкладення- (форма 107) про направлення копії касаційної скарги Державному підприємству Міністерства оборони України "Одеське авіаційне ремонтне підприємство "Одесавіаремсервіс".

Таким чином, заявником касаційної скарги не додано належних доказів направлення їх іншим стороні у справі, тому неможливо дійти висновку, що скаржником належно виконані вимоги ч. 1 ст. 1111 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається, зокрема, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В тексті касаційної скарги скаржник просить звільнити від сплати судового збору у зв'язку з тим, що касатор є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та лише в межах відкритих асигнувань, і дотримується "програми економії бюджетних коштів".

01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, відповідно до якого ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, встановлена підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4 Закон України "Про судовий збір" і становить 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на ухвалу суду, встановлена підпунктом "8" пункту 2 частини 2 статті 4 Закон України "Про судовий збір" і становить 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2014 становить 1218,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону (п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 № 01-06/1175/2011).

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що скаржником таких обставин не наведено та належних доказів відсутності фінансування Державної виконавчої служби України до суду касаційної інстанції не подано.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати або відстрочення.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства колегія суддів Вищого господарського суду України відхиляє клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, касаційна скарга надіслана Міністерством оборони України до господарського суду апеляційної інстанції 05.06.2015, тобто з пропуском встановленого процесуального строку (перебіг двадцятиденного строку закінчився в даному випадку 03.06.2015).

Клопотання про відновлення процесуального строку, встановленого для подання касаційної скарги, скаржником не заявлено.

Пунктом 5 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

За таких обставин, касаційна скарга Міністерства оборони України на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.10.2014 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 у справі № 5011-34/1904-2012 підлягає поверненню.

Касаційна інстанція зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст.1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно, з урахуванням вимог статей 53, 110 вказаного Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства оборони України про звільнення від сплати судового збору - відхилити.

Касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.10.2014 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 у справі № 5011-34/1904-2012 повернути скаржнику.

Головуючий суддя І.М.Волік

Судді Н.В.Акулова

С.Р.Шевчук