ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Справа № 903/227/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Малетича М.М.

суддів Васищака І.М.

Мамонтової О.М.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явилися

від відповідача не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" на рішення господарського суду Волинської області від 24.03.15р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.15р.

у справі № 903/227/15

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень", м. Рівне

до ПАТ "Ковельсільмаш", м. Ковель

про стягнення 20224, 41 грн. та розірвання договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.03.15р. у справі № 903/227/15 (суддя Шум М.С.) у позові відмовлено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.15р. (головуючий Петухов М.Г., судді Гулова А.Г., Демидюк О.О.) вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 24.03.15р. та постанову від 05.05.15р. скасувати, позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, ч.2 ст. 651, ч.2 ст. 908, ЦК України, ч. 5 ст. 307 ГК України, ст. ст. 3, 21 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 5 Статуту залізниць України, п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.00р. за № 875/5096, ст. ст. 33, 34 ГПК України.

Згідно розпорядження Секретаря четвертої судової палати від 13.07.15р. № 05-05/1000 розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів у складі: головуючий суддя - Малетич М.М., судді Мамонтова О.М., Васищак І.М.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

03.09.14р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" (Залізниця) та ПАТ "Ковельсільмаш" (Власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Ковель Львівської залізниці № Л/ДН-3/14/1611/м/п, за умовами якого експлуатується під'їзна колія, що належить власнику та залізниці, примикає до станції Ковель стрілочним переводом № 8 та обслуговується власним локомотивом. Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено на відстані 28,3 м. від стрілки примикання. Розгорнута довжина під'їзної колії становить 10681,7 погонних метрів (10653, 4 - баланс власника колії, 28, 3 м. - баланс залізниці).

У межах смуги відведення під'їзною колією і спорудами власника зайнято ділянку землі площею 17813 кв.м.(п.3).

Відповідно п. 16 договору, власник колії сплачує залізниці: плату за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами; інші збори і плати згідно ставок додатку до договору про організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Збори і плати вносяться по відомостях плати за користування вагонами та накопичувальних картках станції Ковель з наявних на коді користувача по ЄТехПД коштів, належні залізниці платежі за фактично подані і забрані вагони, за час користування вагонами, за фактично виконану роботу, за відшкодування витрат на утримання ділянки землі у смузі відведення відповідно до п. 3 даного договору. Плата за відшкодування витрат на утримання ділянки землі у смузі відведення стягується до 10 числа поточного місяця і обов'язкова при розрахунках за послуги залізниці (п. 16.2).

Згідно п. 20, одностороння відмова від виконання договору і одностороння зміна його умов - не допускаються. Розірвання договору або зміна його умов можуть мати місце за згодою сторін, які уклали договір, а в разі недосягнення згоди - за рішенням господарського суду.

Строк дії договору - 5 років (п.21).

У відповідності до розрахунку договірного тарифу з відшкодування витрат на утримання 1 кв. м. смуги відведення в місяць Ст. Ковель (ПАТ "Ковельсільмаш"), затвердженого в. о. начальника відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" 03.09.14р., підписаного економістом, начальником сектору майнових та земельних ресурсів, начальником комерційного відділу відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень", договірний тариф складає 0, 19 грн.

Платежі з відшкодування витрат на утримання ділянки землі у смузі відведення за вищевказаним договором були включені в накопичувальні картки № 04101248 від 04.10.14р., № 13101302 від 13.10.14р., № 12111458 від 12.11.14р., № 16111470 від 16.11.14р., № 29010088 від 29.01.15р.( а. с. 67, 72, 74, 68, 70), які відповідач не підписав, про що свідчать складені акти загальної форми, наявні в матеріалах справи.

26.01.15р. позивач надіслав відповідачу проект угоди про розірвання договору № Л/ДН-3/1611/м/п від 03.09.14р. у зв'язку з тим, що останнім не відшкодовані витрати залізниці на утримання смуги відведення (а.с. 16).

Листом від 05.02.15 р. № 41-3/7 відповідач просив надати документи, обґрунтовуючі розмір зазначених нарахувань.

04.03.15р. Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" звернулося з позовом до ПАТ "Ковельсільмаш" про стягнення 24285, 77 грн. заборгованості за утримання ділянки у смузі відведення (за вересень 2014-березень 2015 років) на підставі договору від 03.09.14р. № Л/ДН-3/14/1611/м/п та розірвання вказаного договору з 31.03.15р. (заява про уточнення та збільшення розміру вимог від 19.03.15р., а.с. 35-36).

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.03.15р. у справі № 903/227/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.15р., у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позивачем істотного порушення договору відповідачем та наявності заборгованості за договором.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.09 р. N 317 "Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", що набув чинності 01.05.09р., було затверджено новий Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги - Тарифне керівництво № 1, яким не передбачено розмір збору за утримання ділянок землі, наданих залізницями у тимчасове користування іншим підприємствам та організаціям для улаштування під'їзних колій, і, відповідно, не наведено державні регульовані ставки збору.

Згідно абз.1 п. 32 Тарифного керівництва № 1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.09р. за N 340/16356, розрахунки за роботи й послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються суб'єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

В підпункті 9 пункту 32 Збірнику тарифів зазначено: інші послуги на прохання вантажовласників, що пов'язані з перевезенням вантажів, для яких не наведено готової плати у цьому Збірнику та перелік яких визначається "Укрзалізницею".

У телеграмі Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" від 30.04.09р. № ЦЗМ-14/703 оголошений перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними тарифами та визначені як складові договірного тарифу НР 9 таблиці 5 п.32 Збірника тарифів (Тарифного керівництва № 1), зокрема, відшкодування витрат на утримання смуги відведення.

Відповідно абз. 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів ( ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00р. № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.00 р. за № 864/5085, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника

Статтею 21 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належать до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Стаття 71 Статуту залізниць встановлює, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вільні ціни, у відповідності до ч. 1 ст. 190 ГК України визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. ( ч.1 і 2 даної норми).

За приписами ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами встановлено, що земельна ділянка, яку зайнято під'їзною колією ПАТ "Ковельсільмаш" у межах смуги відведення залізниці перебуває у постійному користуванні Львівської залізниці, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії І-ВЛ № 000668 від 21.04.99р. та технічною документацією. Пунктом 16.2 договору від 03.09.14р. № Л/ДН-3/14/1611/м/п відповідач зобов'язався сплачувати залізниці збори і плати згідно ставок додатку до договору про організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, зокрема, належні залізниці платежі за відшкодування витрат на утримання ділянки землі у смузі відведення відповідно до п. 3 договору. Проте, тариф з відшкодування зазначених витрат договором (чи додатками) не визначено, з відповідачем не узгоджено. Наданий позивачем розрахунок договірного тарифу з відшкодування витрат на утримання 1 кв. м. смуги відведення в місяць Ст. Ковель (ПАТ "Ковельсільмаш") від 03.09.14р відповідачем не підписаний та не оформлений як додаток до договору. За таких обставин, суди обґрунтовано відмовили в позові за безпідставністю заявлених вимог про стягнення боргу і розірвання договору, оскільки розмір плати на утримання смуги відведення Збірником тарифів (Тарифним керівництвом № 1) не встановлений, а договором сторін не визначений.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що оскаржені рішення і постанова прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 24.03.15р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.15р. у справі № 903/227/15 залишити без змін.

Головуючий суддя М.М. Малетич

Судді: І.М. Васищак

О. М. Мамонтова