ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р.Справа № 922/2462/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтару А.Д.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" (м. Харків)
до Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" (м. Харків)
про стягнення 201 599,39 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Капустник Ю.О. (довіреність №268/810 від 25.11.2014 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківводоканал", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення №622/05-А-2 від 01.03.2002 р. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 201 599,39 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені договором про надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення №622/05-А-2 від 01.03.2002 р. щодо своєчасної оплати за поставлені послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 01.07.2015 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 01.07.2015 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про дату, час та місце наступного судового засідання суду у справі №922/2462/15 від 12.05.2015, яке долучене судом до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.03.2002 між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Державним підприємством "Харківський електромеханічний завод" (споживач) було укладено договір про надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення №622/05-А-2.

Відповідно до п.1.1 договору, КП "Харківводоканал" зобов'язується надавати споживачеві послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення (послуги), згідно з умовами цього договору.

Згідно п.1.2 договору, споживач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі проводити оплату послуг відповідно до затверджених тарифів на послуги центрального водопостачання та водовідведення у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.3 договору, КП "Харківводоканал" відпускає споживачеві воду та приймає від споживача стічні води в обсязі встановлених споживачу технічними умовами на водопостачання договірних обсягів (далі за текстом лімітів) на водокористування та водовідведення - централізоване водопостачання населення 2034 м3/міс.

Відповідно до п.2.4 договору, кількість скинутих стічних вод дорівнює кількості використаної води. У разі, коли вода входить до складу продукції або губиться в процесі виробництва, кількість скинутих стічних вод визначається відповідним розрахунком та оплата послуг водовідведення проводиться з відніманням безповоротних страт в обсязі від усіх джерел водопостачання.

Згідно п. 2.5 договору, КП "Харківводоканал" приймає додаткову кількість стічних вод у розмірі 20% від розрахункового обсягу стічних вод , які щомісячно потрапляють в мережу міської каналізації внаслідок випадання атмосферних опадів з загальної площі споживача 15,0136 га згідно з додатком №1 та за даними Харківського гідрометцентру відповідно до вимог нормативно-правових актів, зазначених в пю1.3 договору, із застосуванням коефіцієнтів стоку відповідно до різних поверхонь: тверді поверхні - 0,8, ґрунтові - 0,2, зелені насадження - 0,1.

Відповідно до п. 2.6 договору, обсяг спожитої води та скиду стічних вод визначається на підставі показників засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку, самовільного приєднання до систем водопостачання та/або водовідведення або самовільного користування обсяг наданих послуг розраховується відповідно до "Правил користування".

Розділом 4 Розрахунки і порядок оплати за надані послуги сторонами передбачено, що оплата наданих послуг та інших категорій платежів здійснюється споживачем щомісяця на підставі платіжних документів, рахунків КП "Харківводоканал" тощо і затверджених тарифів за обсяги спожитої води та скинутих стічних вод, що визначені умовами цього договору в 7-денний термін після отримання платіжного документу, рахунку КП "Харківводоканал" тощо.

Оплата послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП КГ "ХКОВ". За письмовим узгодженням сторін споживач може робити розрахунки іншим способом, не забороненим чинним законодавством України.

Тарифи на послуги на момент укладення договору складають: з централізованого водопостачання - 9,132 грн. за 1 м3 з ПДВ; з централізованого водовідведення - 6,06 грн. за 1 м3 з ПДВ.

Судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі, надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 223599,39 грн., проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору про надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення №622/05-А-2 від 01.03.2002 лише частково оплатив за отримані послуги в розмірі 22000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 201599,39 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 4032,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" (61037, м. Харків, просп. Московський. 199; р/р №8166 в ПАТ "ВТБ", МФО 321767; ) на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2; ; р/р № в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629) заборгованість в розмірі 201 599,39 грн. та судовий збір в розмірі 4032,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.07.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова