ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 р. Справа№ 914/1802/15

За позовом: Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство», м. Радехів, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння»,

м. Дрогобич, Львівська область

про: стягнення 55 006,04 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: Парамонов С.О. - дов. №436 від 03.06.2015 року,

відповідача: не з'явився.

Учасниками судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння» про стягнення 55 006,04 грн. - основної заборгованості. Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.06.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.06.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов домовленості, несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив за отриманий товар протягом 2012 та 2013 р., які містяться в матеріалах справи, внаслідок чого останнього виникла основна заборгованість перед позивачем у сумі 55 006,04 грн.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 13.07.2015 р. представник позивача з'явився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 02.07.2015 р. виконав.

13.07.2015 р. через канцелярію суду подав письмові пояснення щодо заборгованої суми з належним чином завіреними довіреностями відповідача на отримання лісопродукції (дров).

В судове засідання 13.07.2015 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), причини неприбуття в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав, відзиву не подав.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Відповідача зобов'язувалось надати всі докази в обгрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

Як встановлено судом , місцезнаходженням відповідача є адреса : 82100, вул.Д.Галицького, буд.1, м.Дрогобич Львівської області (що підтверджено витягом з ЄДР ЮО та ФОП від 17.06.2015 р.) і саме на цю адресу позивачем було скеровано відповідачу 04.06.2015 року копії позовної заяви з долученими до неї документами, а судом - ухвали у даній справі.

Відповідно до п.п.3.9.1-1 п.3.9.1, п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" із наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( п.3.9.1).

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони. При цьому зазначена ухвала надсилається сторонам в обов'язковому порядку п.п.3.9.1-1п.3.9.1).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору ( п.3.9.2).

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача та відзиву відповідача на позовну заяву, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 13.07.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено:

Державнє підприємство «Радехівське лісомисливське господарство» (надалі по тексту рішення - позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння» (надалі по тексту рішення - відповідач) про стягнення 55 006,04 грн.заборгованості.

Сторони домовились про відпуск позивачем і отримання відповідачем лісопродукції (дрова).

Відповідачем було отримано від позивача лісопродукції (дрова) на загальну суму 99 319,24 грн., з яких у 2012 році на суму 17 400,00 грн., а в 2013 році на суму 81 919,24 грн.

Поставка Товару здійснювалась транспортом відповідача зі складу позивача на підставі виписаних останнім товаротранспортних накладних, а саме: №080864 від 12.11.2012 р. на суму 3 000,00 грн., №09017 від 28.12.2012 р. на суму 2 160,00 грн., №09019 від 28.12.2012 р. на суму 1 800,00 грн., №90018 від 28.12.2012 р. на суму 3 240,00 грн., №009215 від 29.12.2012 р. на суму 3 240,00 грн., №009217 від 31.12.2012 р. на суму 3 996,00 грн., №009716 від 08.02.2013 р. на суму4 318,20 грн., №09450 від 16.02.2013 р. на суму 4 680,00 грн., №09454 від 18.02.2013 р. на суму 4 860,00 грн., №009730 від 19.02.2013 р. на суму 4 624,20 грн., №09455 від 19.02.2013 р. на суму 1 350,00 грн., № 010285 від 20.02.2013 р. на суму 4 860,00 грн., №010284 від 20.02.2013 р. на суму 2 700,00 грн., №010286 від 21.02.2013 р. на суму 4860,00 грн., №010289 від 22.02.2013 р. на суму 4 500,00 грн., №010288 від 22.02.2013 р. на суму 2 700,00 грн., №009739 від 23.02.2013 р. на суму 3 682,80 грн., №010291 від 25.02.2013 р. на суму 4 500,00 грн., №010394 від 27.02.2013 р. на суму 4 199,40 грн., № 0100294 від 28.02.2013 р. на суму 3 870,00 грн., №016451 від 16.12.2013 р. на суму 5 065, 20 грн., №016459 від 23.12.2013 р. на суму 4 082,40 грн., №016527 від 23.12.2013 р. на суму 2 100,00 грн., № 0156526 від 23.12.2013 р. на суму 4 424,20 грн., №016491 від 26.12.2013 р. на суму 2 134,44 грн., №016492 від 26.12.2013 р. на суму 2069,76 грн., №016499 від 27.12.2013 р. на суму 2 134,44 грн., 016497 від 27.12.2013 р. на суму 2 513,20 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи. Представником відповідача по довіреностях, виданих відповідачем на отримання дроввказаний товар отримано, про що свідчить підпис представника відповідача на видаткових накладних.

За отриманий Товар відповідачем частково було оплачено загальну суму 44 313,20 грн., що підтверджується: прибутковим касовим ордером від 12.11.2012 р. на суму 3000,00 грн., платіжним дорученням №179 від 28.02.2013 р. на суму 20 000,00 грн., №257 від 25.03.2013р. на суму 8 800,00 грн., №315 від 09.04.2013 р. на суму 5 000,00 грн., №182 від 27.09.2013 р. на суму 5 000,00 грн. та з урахуванням авансової оплати в 2011 р. на суму 2 513,20 грн.

Як вбачається із пояснень позивача вх. №28939 від 13.07.2015 р., неоплаченою залишилась лісо продукція (дрова), що відпущені позивачем і отримані представником відповідача Курилом І.І. по довіреностях №190 від 25.12.2012 р. та №12 від 18.12.2013 р. згідно наступних товаро -транспортних накладних, а саме:

-Товаротранспортна накладна №09019 від 28.12.2012 р. на суму 1 800,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №09215 від 29.12.2012 р. на суму 3 204,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №09217 від 31.12.2012 р. на суму 3 996,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №09454 від 18.02.2013 р. на суму 4 860,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №009730 від 19.02.2013 р. на суму 4 624,20 грн.;

-Товаротранспортна накладна №09455 від 19.02.2013 р. на суму 1 350,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010285 від 20.02.2013 р. на суму 4 860,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010284 від 20.02.2013 р. на суму 2 700,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010286 від 21.02.2013 р. на суму 4 860,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010289 від 22.02.2013 р. на суму 4 500,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010288 від 22.02.2013 р. на суму 2 700,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №009739 від 23.02.2013 р. на суму 3 682,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010291 від 25.02.2013 р. на суму 4 500,00 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010394 від 27.02.2013 р. на суму 4 199,40 грн.;

-Товаротранспортна накладна №010294 від 18.02.2013 р. на суму 3 810,00 грн.

Відтак, залишок боргу відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи в суді, в межах заявлених позивачем позовних вимог, становить 55 006,04 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія - вимога №07/18 від 13.01.2015 р. про оплату заборгованості, однак відповідач боргу не погасив, відповіді на претензію не надав.

Відповідач явки свого представника у судові засіданні не забезпечив, відзиву не подав, у визначеному законом порядку не заперечив проти позову.

Станом на день розгляду справи відповідач заборгованість у сумі 55 006,04 не сплатив, доказів зворотнього суду не представив. Дані факти матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечувались та документально не спростовувались.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як встановлено судом із матеріалів справи, між сторонами виникли зобов'язання на підставі усного двостороннього правочину, що підтверджено накладними.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до абз. 10 п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (див. постанову Вищого господарського суду України від 20.09.2012 № 12/5026/556/2012).

За таких умов прийняття відповідачем лісо продукції (дров) згідно з товаротранспортними накладними, не є порушенням вимог ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України щодо вчинення правочину та виникнення взаємних зобов'язань у сторін.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, а саме копіями зазначених вище товаротраспортних накладних, відповідач отримав лісо продукцію (дрова) у позивача на загальну суму 99 319,24 грн., оплатив за них відповідач позивачу частково, тільки 44 313,20грн. А відтак непогашеною залишилась сума заборгованості 55 646,04 грн. Станом на момент звернення з позовом до суду та на момент прийняття рішення судом заборгованість в межах заявлених позовних вимог в розмірі 55 006,04 грн. доведена та не сплачена відповідачем.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи відсутність доказів спростування боргу та доказів його погашення, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю в межах заявлених до стягнення суми позовних вимог в розмірі 55 006,04 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоянівнасіння" (адреса:, вул. Д.Галицького, 1, м. Дрогобич, Львівська область, 82100 ) на користь Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» (адреса: вул. Витківська, 26, м. Радехів, Львівська область, 80200, ідентифікаційний ) 55 006,04 грн. боргу та 1 827,00 грн. витрат, понесених на сплату судового збору.

3.Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.07.2015 р.

Суддя Долінська О.З.