ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа № 926/92/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» № АС-юр від 06.04.2015 р. (вх. № 01-05/2116/15 від 15.05.2015 р.),

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23 березня 2015 року

у справі № 926/92/15 (суддя Дутка В.В.),

порушеній за позовом

Позивача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці, м. Чернівці, Чернівецької області,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна», м. Чернівці, Чернівецької області,

Про: зобов'язати ТзОВ «Ріфіл-Україна» звільнити нежитлові приміщення орендованих будівель № 2, 24, 42, 48 передані згідно договору оренди № 12 від 30 грудня 2004 року, що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10, та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Продан О.С.,

від апелянта/відповідача: Корнієнко В.М. - п/к за довіреністю від 10.02.2015 р. № Д-юр;

від позивача: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України представникам роз'яснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За письмовим клопотанням представників, які прибули у судове засідання, технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Відповідно до протоколу розподілу справ КП «Документообіг господарських судів» від 15.05.2015 р., дану справу розподілено колегії суддів: Данко Л.С. - головуючий суддя, судді: Орищин Г.В. та Кузь В.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року апелянту поновлено строк для подання апеляційної скарги (а.с. 128) та ухвалою суду від 18.05.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» № АС-юр від 06.04.2015 р. (вх. № 01-05/2116/15 від 15.05.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 03.06.2015 року, про що сторони були належним чином повідомлені: Військова прокуратура Чернівецького гарнізону - 21.05.2015 р. рекомендованою поштою № 791 (а.с. 130), Військова прокуратура Західного регіону України - 22.05.2015 р. рекомендованою поштою № 797 (а.с. 131), Апелянт - 23.05.2015 р. рекомендованою поштою № 795 (а.с. 132), КЕВ міста Чернівці - рекомендованою поштою № 793 (а.с. 133).

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р. в склад колегії для розгляду апеляційної скарги у справі № 926/92/15 замість судді Кузь В.Л. (перебування у відпустці) введено суддю Галушко Н.А. (а. с. 153).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 р. (за клопотанням Апелянта) (а.с. 152) розгляд справи відкладено на 15.06.2015 р., про що представника Позивача та прокурора повідомлено під розписку (а.с.160), Апелянта повідомлено згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а.с. 159/зворот).

У судове засідання, 15.06.2015 р., представник Апелянта прибув, подав додаткові докази (вх. № 01-04/3770/15 від 15.06.2015 р.): платіжні доручення про оплату орендної плати за період: квітень - червень 2015 р. включно, на підтвердження існування між сторонами договірних правовідносин на даний час, просить їх долучити до матеріалів справи, надав усні пояснення, заперечує надсилання йому позивачем, по-пошті, листів за № 3209 від 11.12.2014 р. та за № 3295 від 22.12.2014 р., на підтвердження своїх заперечень подав довідку з ДП поштового зв'язку «Укрпошта» «Підтвердження пересилання поштових відправлень», якою засвідчується відсутність пересилання будь-яких поштових відправлень від позивача до відповідача за спірний період, просить суд зобов'язати позивача представити фіскальні касові чеки поштового відділення та/або розрахункові поштові квитанції, де обов'язково має бути зазначений штрихкодовий ідентифікатор відправки листів /цінних/ 12.12.14 р. та 08.01.15 р., відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку від 05.03.2009 р. № 270, з метою розшуку цієї кореспонденції.

Представник прокуратури надав усні пояснення, пояснив, що у нього відсутні касові чеки поштового відділення та/або розрахункові поштові квитанції, які б посвідчували надсилання позивачем відповідачу листів-повідомлень № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р., такі докази мають бути у позивача.

Представник позивача прибув, вимог ухвали суду від 18.05.2015 р. не виконав, письмового відзиву (заперечення) на апеляційну скаргу не представив, пояснив, що касових поштових чеків, розрахункових квитанцій з штрихкодовими ідентифікаторами, які б підтверджували надсилання ним відповідачу, по-пошті, цінних листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р. - у нього з собою немає, представить у наступне судове засідання.

З огляду на зазначені вище обставини, у судовому засіданні 15.06.2015 р. оголошено перерву до 24.06.2015 р. на 11 год. 00 хв., зобов'язано представника позивача - надати, прокурора - забезпечити подання оригіналів касових поштових чеків, розрахункових квитанцій з штрихкодовими ідентифікаторами, оскільки такі в матеріалах даної справи відсутні, які б підтверджували надсилання ним відповідачу, по-пошті, цінних листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р., про що представники повідомлені під розписку (а.с.174).

У судове засідання, яке відбулось 24.06.2015 р., прибув представник апелянта/відповідача, надав усні пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, заперечує проти отримання ним цінних листів позивача: № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р., що підтверджує довідкою виданою Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» з інформацією «Відстеження пересилання поштових відправлень» за спірний період та пояснив, оскільки позивачем подані лише описи вкладення без фіскального чека поштового відділення з штрихкодовим ідентифікатором та/або поштової квитанції, які посвідчують прийняття поштовим відділенням відповідного листа для відправлення одержувачу, зокрема, 08.01.2015 р. цінного листа, на який покликається Позивач, не представив, відсутні належні та допустимі докази повідомлення відповідача, а описи вкладення у цінний лиси від 08.01.2015 р. лише посвідчує вкладення певного переліку документів у конверт 08.01.2015 р., а не посвідчує факт пересилання відповідачу цінного листа, який обов'язково має пересилатися адресату з зазначенням штрихкодового ідентифікатора у касовому чеку та/або поштовій квитанції, відтак вважає, що позивач не довів перед судом належними та допустимими доказами факту надсилання відповідачу листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р., а місцевий суд не звернув на це уваги. Апелянт також стверджує, що орендні правовідносини між сторонами продовжують існувати на даний час, що підтверджує платіжними дорученнями про сплату орендної плати з 12.11.2014 р. і по даний час, компенсує земельний податок, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого суду від 23.03.2015 р. у даній справі скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Прокуратури прибув, письмового, документально та нормативно обґрунтованого відзиву (заперечення) на апеляційну скаргу не представив, належних та допустимих доказів /фіскального чеку з поштового відділення, поштової квитанції/ про надсилання позивачем відповідачу, по-пошті, листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р. - не представив, та пояснив, що такі у нього відсутні, просить рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в дане судове засідання - не прибув, через канцелярію суду 23.06.2015 р. за вх. № 01-04/236/15 подав клопотання про розгляд справи без його участі, вимог ухвали суду від 18.05.2015 р. - не виконав, письмового, документально та нормативно обґрунтованого відзиву (заперечення) на апеляційну скаргу не представив (не надіслав), належних та допустимих доказів /фіскального чеку поштового відділення, поштової квитанції/ про надсилання відповідачу по-пошті листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р. - не представив. У клопотанні від 23.06.2015 р. за вх. № 01-04/236/15 просить врахувати, що лист-повідомлення від 22.12.2014 р. № 3293, який наявний в матеріалах справи, направлений на адресу ТзОВ «Ріфіл-Україна» 08.01.2015 р., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого суду - без змін.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника позивача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року поновлено Апелянту встановлений для апеляцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» № АС-юр від 06.04.2015 р. (вх. № 01-05/2116/15 від 15.05.2015 р.) та розгляд справи № 926/92/15 призначено на 03.06.2015 р., про що сторін та Прокурора було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи: Військова прокуратура Чернівецького гарнізону - 21.05.2015 р. рекомендованою поштою № 261 (а.с. 130), Військова прокуратура Західного регіону України - 22.05.2015 р. рекомендованою поштою № 237 (а.с. 131), Апелянт - 23.05.2015 р. рекомендованою поштою № 245 (а.с. 132), КЕВ міста Чернівці - рекомендованою поштою № 253 (а.с. 133)..

З підстав зазначених в ухвалі суду від 03.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.06.2015 р. У судовому засіданні 25.06.2015 р. оголошувалася перерва до 24.06.2015 р. на 11 год. 00 хв., про що сторони і прокурор повідомлені під розписку (а.с. 174).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість одного з представників сторін бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засіданні.

Наказом Вищого господарського суду України від 10.12.02 р. № 75 (із змінами та доповненнями) затверджена Інструкція з діловодства в господарських судах України (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції, перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам або іншим учасникам судового процесу (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції на адресу апелянта/відповідача було направлено ухвалу про відкладення розгляду справи № 926/92/15 від 03.06.2015 року, що підтверджується штампом суду з відміткою про відправку документа (а. с. 158-159/зворот).

У судове засідання, яке відбулося 15.06.2015 р., представники сторін (апелянта та позивача) та прокурора прибули, надавали усні пояснення та зобов'язалися, позивач, надати фіскальні чеки, поштові квитанції про надсилання відповідачу листів-повідомлень № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р., у зв'язку з чим, у судовому засіданні була оголошена перерва до 24.06.2015 р. на 11 год. 00 хв., про що сторони та прокурор повідомлені під розписку (а.с. 174).

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 926/92/15, тим більше, що Позивачем на адресу суду 23.06.2015 р. за вх. № 01-14/236/15 передано ФАКСом: з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.03.2015 року у справі № 926/92/15 (суддя Дутка В.В.) позов задоволено. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріфіл-Україна" звільнити нежитлові приміщення орендованих будівель № 2, 24, 42, 48 передані згідно Договору оренди №12 від 30 грудня 2004 року, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10 та стягнуто судовий збір в сумі 1218,00 грн. ( п.п. 1, 2, 3 резолютивної частини судового рішення)( а.с. 99, 100-102).

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № АС-юр від 06.04.2015 р. (вх. № 01-05/2116/15 від 15.05.2015 р.), просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення від 23 березня 2015 року Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/92/15, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КЕВ міста Чернівці ( а.с. 134-140).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, так як судом першої інстанції при прийнятті рішення, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, зокрема, Апелянт стверджує, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленостей сторін з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору, а після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору, а оскільки позивач не дотримався вимог п. 10.6. Договору № 12 та протягом одного місяця після закінчення строку його чинності не надіслав відповідачу/апелянту заяви про припинення або зміну цього Договору, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. При цьому апелянт вважає, що подані місцевому господарському суду Опис вкладення у цінний лист з відміткою поштового відділення 08.01.2015 р., та Опис вкладення з відміткою 12.12.2014 р. не є належним та допустимим доказом надсилання відповідачу цінного листа № 3293 від 22.12.2014 р. та листа № 3209 від 11.12.2014 р., оскільки зазначені Описи не посвідчують факту пересилання відповідачу цінного листа № 3293 та листа № 3209, оскільки до описів не додано фіскальних касових чеків та/або поштових квитанцій, які обов'язково містять штрихкодовий ідентифікатор відповідної відправки, касові чеки та/або поштові квитанції, є на думку апелянта належним доказом факту надсилання відповідачу листів № 3209 від 11.12.2014 р. та № 3295 від 22.12.2014 р.

Апелянт стверджує, що між сторонами з 30.12.2009 р. продовжують існувати цивільно-правові відносини та тих самих умовах, які викладено та погоджено сторонами за Договором укладеним 30.12.2004 р., що апелянт користується спірним орендованим майном, сплачує позивачу, щомісячно, орендні платежі та компенсує кошти у розмірі податку за землю по даний час, від отримання яких позивач жодного разу не відмовився, що за твердженнями апелянта, не заперечується позивачем.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини Апелянт підтверджує, зокрема, довідкою Державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта» «Відстеження пересилання поштових відправлень» за спірний період, платіжними дорученнями про оплату орендної плати за період квітень 2015 р. - червень 2015 р. включно, та за період листопад 2014 р. - березень 2015 р., та платіжними дорученнями про оплату компенсації земельного податку за листопад 2014 р. - березень 2015 р. включно.

Колегією суддів встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці є юридичною особою, йому присвоєно ідентифікаційний код 08179180, місцезнаходження юридичної особи: м. Чернівці, вул. Українська, 43, Чернівецької області.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» є юридичною особо, йому присвоєно , місцезнаходження юридичної особи: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10, Чернівецької області.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріфіл - Україна" про зобов'язання звільнити орендоване приміщення у зв'язку із припиненням 28.12.2014 р. дії Договору оренди № 12 від 23.12.2005 р.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 30 грудня 2004 року між Чернівецькою квартирно-експлуатаційною частиною району (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріфіл-Україна" (Орендар) було укладено у письмовій формі Договір № 12 оренди нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10 (а.с. 12-13), строк дії якого по 31.12.2005 р. ( п. 10.1. Договору від 30.12.2004 р.).

Зазначений у цьому Договорі об'єкт оренди був переданий Орендодавцем Орендарю за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 30.12.2004 р. (Додаток до договору № 2)(а.с. 20).

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів даної справи, що відповідно до директиви Міністра оборони України від 20.04.2005 р. Квартирно - експлуатаційна частина району переформована у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці.

23 грудня 2005 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці Міністерства Оборони України (Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріфіл-Україна" (Орендар) укладено Договір № 12 оренди нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10 (а.с. 30-33).

Зазначений Договір оренди відповідно до п. 11.7. Договору, був нотаріально посвідчений 23.12.2005 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6639 (а.с. 33/зворот)(далі за текстом - Договір).

Державна реєстрація зазначеного правочину проведена 23.12.2005 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 1939917 від 23.12.2005 року (а.с. 35), з якого вбачається, що Договір оренди зареєстрований у реєстрі правочинів за №: 1072189.

Згідно з п. 10.1. Договору, нотаріально посвідчений 23.12.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 6639, державна реєстрація проведена 23.12.2005 р. за № 1072189, він діє з 30 грудня 2004 року по 30 грудня 2009 р.

Згідно п.1.1 Договору оренди № 12 (нотаріально посвідчений 23.12.2005 року, за реєстровим № 6639, державна реєстрація проведена 23.12.2005 р. за № 1072189) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно: приміщення складу літ. А, площею 626.20 кв.м. (в попередній редакції договору - приміщення складу інв. № 2, площею 640,9 кв.м.), приміщення складу літ. Б, площею 606,80 кв.м. (в попередній редакції договору - приміщення складу інв. № 24, площею 648 кв.м.), приміщення складу літ. Ж, площею 25,30 кв.м. (в попередній редакції договору - приміщення складу інв. № 42, площею 66,0 кв.м.), приміщення прохідної літ. З, площею 24,30 кв.м. (в попередній редакції договору - приміщення вартового інвентарний № 48, площею 21 кв.м. (надалі - Майно), яке знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10, військового містечка № 195, що знаходиться на балансі Чернівецької КЕЧ району Західного оперативного командування, вартість якого визначена за експертною оцінкою 75686,00 (сімдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн.

Відповідно до п.2 цього Договору, майно є власністю Держави в оперативному управлінні Чернівецької Квартирно-експлуатаційної частини району (після перейменування - "Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці") орендодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Чернівецьким міськвиконкомом 01 грудня 2005 року на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому від 22 листопада 2005 року за № 903/20. Право власності зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації - 13 грудня 2005 року за реєстраційним номером 13185369.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2014р. власником об'єкта оренди є держава в особі Міністерства оборони України.

У п.10.1. Договору, який нотаріально посвідчений 23.12.2005 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6639, сторони встановили строк дії Договору з 30.12.2004 р. по 30.12.2009 р.

У пункті 10.6 зазначеного Договору сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2009 року між КЕВ м. Чернівці та ТзОВ "Ріфіл-Україна" укладено Додатковий договір № 1 до Договору оренди № 12/2004 від 30.12.2004 року та додатків до нього нерухомого майна розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, вул. Авіаційна, 10 (буд. № 2, 24, 42, 48 військового містечка № 195), сторони виклали: п.п. 3.1., 3.3. розділу 3, що стосується розміру орендної плати, п.п. 4.1., 4.2. розділу 4, щодо поліпшення орендованого майна, п. 6.3. розділу 6, п.п. 8.3., 8.4., 8.5., а також п.п. 10.1., 10.4.-10.12; п. 11.1. розділу 11 - у новій редакції (а.с. 37-38).

Відповідно до п.10.1 Додаткового договору № 1 від 30.12.2009 р., сторони продовжили дію основного Договору до 29 грудня 2011 року з гарантованим щорічним продовженням терміну дії договору оренди за письмовим погодженням сторін. За умови сумлінного виконання орендарем зобов'язань за умовами договору оренди № 12/2004 від 30.12.2004 та додатків до нього. У п. 10.4. цього Договору, сторони передбачили, що у разі відсутності заяви Орендаря про припинення чи укладення Договору оренди на новий строк за місяць до закінчення строку оренди, дія договору оренди припиняється після закінчення строку, на який його було укладено та, що реорганізація Орендодавця або перехід права власності не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників)(п. 10.5. Додаткового договору від 30.12.2009 р). У п. 10.6.1., п. 10.6.2., 10.7. Додаткового договору № 1 від 30.12.2009 р., сторони визначили підстави дострокового розірвання Договору на вимогу Орендодавця. У п. 10.8. Додаткового договору № 1 від 30.12.2009 р. передбачено підстави припинення чинності Договору; в п. 10.9. питання щодо повернення поліпшення орендованого майна; у п.п. 10.10., 10.11. - порядок та строки повернення майна в разі припинення або розірвання Договору; відповідальність Орендаря у разі неповернення майна (п. 10.12.).

Відповідно до вимог ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору він є нікчемним.

За ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали Додатковий договір № 1 до Договору оренди № 12/2004 від 30.12.2004 року, який втратив юридичну силу у зв'язку з укладенням нотаріально посвідченого договору № 12 від 23.12.2005 р. У противному випадку, якщо сторони мали намір укласти Додатковий договір № 1 до Договору нотаріально посвідченого від 23.12.2005 р., то така Додаткова угода підлягала б нотаріальному посвідченню, що сторонами вчинено не було, виходячи з чого вона є нікчемною.

Отже, орендні правовідносини між сторонами ґрунтуються на умовах Договору № 12, який є нотаріально посвідчений 23.12.2005 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6639 (а.с. 33/зворот), державна реєстрація правочину проведена 23.12.2005 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 1939917 від 23.12.2005 року (а.с. 35).

У відповідності до умов п.10.6. зазначеного Договору (нотаріально посвідчений 23.12.2005 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6639, державна реєстрація правочину проведена 23.12.2005 р.), яким передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності, а саме після 30.12.2009 р., протягом одного місяця, Договір № 12 від 23.12.2005 р. вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, тобто на (п'ять років) по 30.12.2014 року.

До матеріалів справи позивачем додано лист від 10.10.2014 року за № 2706 (а.с. 42), яким відповідача повідомлено, що термін дії договору оренди № 12/2004 від 30.12.2004 р. нерухомого військового майна закінчується 28.12.2014 року, а подальше користування нежитловими приміщеннями можливе лише за умови переукладення договору оренди на новий термін із обов'язковим виконанням незалежної експертної оцінки майна та дотриманням всіх вимог чинного законодавства у сфері оренди державного (військового) майна. Зазначений лист одержав 21.10.2014р. гр. Салагор, однак у матеріалах справи відсутні докази у підтвердження його повноважень. Доказів надіслання цього листа відповідачу чи одержання його уповноваженим представником відповідача суду не надано.

З огляду на встановлені місцевим господарським судом обставин, зазначений лист від 10.10.2014 року за № 2706 (а.с. 42) є неналежним доказом у справі про повідомлення відповідача позивачем про припинення дії Договору оренди з 28.12.2014 р.

Як зазначає місцевий суд, «Пізніше позивач повідомив відповідача листами № 3209 від 11.12.2014р. (надісланий 12.12.2014 р.), № 3293 від 22.12.2014р. (надісланий 08.01.2015р.) про припинення дії договору оренди 28.12.2014р., у зв'язку з тим, що відповідач для продовження дії договору не надав відповідних документів, приміщення після закінчення терміну договору повинні бути звільнені та передані КЕВ м.Чернівці в належному стані».

Відтак місцевий суд прийшов до висновку, що так як відповіді на зазначені листи КЕВ м. Чернівці отримано не було, орендоване приміщення не було звільнене у зв'язку з чим права позивача (орендодавця) є порушеними.

Однак колегія суддів дослідивши зазначені вище обставини справи, прийшла до висновку, що вказані висновки місцевого господарського суду є передчасними.

Як вбачається з матеріалів даної справи, на підтвердження надсилання по-пошті відповідачу листа за № 3209 від 11.12.2014 р. позивач надав суду ОПИС вкладення предметів у конверт (а.с. 43/зворот), з відтиском печатки поштового зв'язку на Описі дати його складання: 12.12.2014 р. про перелік предметів, які вкладаються у конверт, при цьому позивач не надав суду, ні фіскального касового чеку, ні поштової розрахункової квитанції з штрихкодовим ідентифікатором, які б посвідчували факт пересилання відповідачу листа № 3293 від 22.12.2014 р. Такі докази в матеріалах справи - відсутні, судом першої інстанції не досліджувалися.

На підтвердження надсилання по-пошті відповідачу цінного листа № 3295 від 22.12.2014 р. (а.с. 44/зворот) позивач надав суду ОПИС вкладення у цінний лист з зазначенням переліку предметів, які вкладаються у конверт, з відтиском на Описі дати його складання: 08.01.2015 р., при цьому позивач не надав суду фіскального касового чеку, розрахункової квитанції з штрихкодовим ідентифікатором, які б посвідчували факт пересилання відповідачу цінного листа № 3295 від 08.01.2015 р. Такі докази в матеріалах справи - відсутні, судом не досліджувалися.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (з наступними змінами і доповненнями), поштовим відправленням є реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення визначеною відправником.

Поштовий конверт, згідно вказаних Правил, це упаковка, виготовлена за встановленим стандартом і призначена для пересилання письмових повідомлень та іншого вкладення відповідно до цих Правил (п. 14 Правил). В свою чергу, поштове відправлення з оголошеною цінністю, це реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.

Згідно зазначених Правил, приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в оформленні поштового відправлення, поштового переказу, що подаються до пересилання.

Реєстрованим поштовим відправленням є поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. Розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень.

Отже описи вкладення, на які покликається Позивач, та взяв до уваги місцевий суд, не є розрахунковим документом (касовим чеком чи розрахунковою квитанцією), які підтверджують факт надання послуг поштового зв'язку, а лише оформлений відправником перелік документів, предметів, які вкладаються до поштового конверта, бандеролі, тощо. Відповідно до п. 19 Правил, опис вкладення не є обов'язковими для оформлення відправником.

В нашому випадку, позивач, посилаючись на опис вкладення від 12.12.2014 р. та опис вкладення у цінний лист від 08.01.2015 р. зобов'язаний був підтвердити факт надання послуг поштового зв'язку розрахунковими документами (касовим чеком, розрахунковою квитанцією), у яких, поштове відділення, в силу закону, проставляє штриховий кодовий ідентифікатор.

Як вбачається з матеріалів даної справи, розрахункових документів: касових фіскальних чеків та/або розрахункових квитанцій про надання послуг поштового зв'язку з відправлення адресату поштового відправлення (конверту, бандеролі), зокрема, № 3293 від 22.12.2014 р., яке, як стверджує Позивач, відправлено 08.01.2015 р. - не представлено.

Не надано таких доказів Позивачем і суду апеляційної інстанції, не зважаючи на те, що для подання ним таких доказів, апеляційним судом, 15.06.2015 р. оголошувалась перерва до 24.06.2015р., на яке представник позивача - не з'явився, касових чеків, розрахункових квитанцій - не представив.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.04.2008 р. № 01-08/208 «Про постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» незмінною залишається правова позиція Вищого господарського суду України, згідно з якою: 2.1. Розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися доказом надсилання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги тощо.

Відтак твердження Позивача про те, що після закінчення дії Договору оренди № 12 від 30.12.2004 р., він у встановленому Договором порядку попередив відповідача про неможливість продовження договірних відносин є недоведеним належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», колегія суддів приходить до висновку, що оскільки протягом одного місяця після закінчення строку дії договору Позивач не направив Відповідачу заяви про припинення або зміну умов договору, останній вважається продовженим на той самий строк і на тих саме умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує «користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Аналогічна правова норма міститься в частині другій статті 17 Закону про оренду, відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору. Таким чином, дані правові норми визначають кінцевий термін, коли орендодавець може заявити про своє небажання продовжувати договір оренди.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів даної справи, що оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів (касових чеків, поштових квитанцій), які б підтверджували факт надання послуг поштового зв'язку про відсилання іншій стороні заяви (вимоги) про припинення або зміну умов договору, оскільки виставляння позивачем відповідачу рахунків та їх оплата платіжними дорученнями, з посиланням на рахунки за оренду приміщень та компенсація позивачу земельного податку підтверджується наступними платіжними дорученнями: №№ 432, 433 від 12.11.2014 р. на суму 2332,66 грн. та 4709,57 грн.; №№ 441, 440 від 08.12.2014 р. на суму 2388,66 грн., 4858,45 грн., № 442 від 30.12.2014 р. на суму 4480,59 грн.; № 452 від 03.02.2015 р. на суму 4480,59 грн.; № 454 від 13.02.2015 р. на суму 704,15 грн., №№ 465 від 11.03.2015 р. на суму 4652,80 грн., № 467 від 11.03.2015 р. на суму 3532,00 грн., № 454 від 03.03.2015 р. на суму 2827,85 грн., № 441 від 30.12.2014 р. на суму 2827,85 грн., № 439 від 08.12.2014 р. на суму 2827,85 грн., № 439 від 08.11.2014 р. на суму 2827,85 грн., №№ 484, 485, 486 від 07.04.2015 р. на суму 2722,01 грн., на суму 4652,80 грн. та на суму 4652,80 грн., № 498 від 13.05.2015 р. на суму 4700,00 грн., № 497 від 11.05.2015 р. на суму 3015,98 грн., № 495 від 08.05.2015 р. на суму 3532,00 грн., № 505 від 02.06.2015 р. на суму 3532,00 грн., № 506 від 02.06.2015 р. на суму 3438,22 грн. № 507 від 02.06.2015 р. на суму 4700,00 грн., рівно, як і користування приміщеннями та оплата рахунків відповідачем, та прийняття цієї орендної плати та компенсації земельного податку позивачем після закінчення строку дії договору оренди свідчать про те, що сторони (зокрема, позивач) не заперечують проти продовження договору оренди.

Позивачем не доведено, місцевим судом не зібрано доказів, що відповідач вчиняв дії, які порушували умови договору оренди, як от не внесення орендарем орендної плати за весь період дії вказаного договору, а також на даний час, заборгованості зі сплати орендної плати у відповідача перед позивачем немає.

Такі докази в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки орендар продовжує користуватися об'єктом оренди після закінчення строку дії договору, при відсутності заперечень позивача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, оскільки останній не довів перед судом належними і допустимими доказами надсилання орендарю заяви, листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, а відповідач категорично заперечує отримання таких заяв та/або листів-повідомлень від орендодавця, що підтверджує довідкою ДП поштового зв'язку «Укрпошта» про результати пошуку /роздруківка з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта»/ отриманого з on-line сервісу «Відстеження пересилання поштових відправлень», штрихкодовий ідентифікатор: 080) підтверджує факт відсутності такого надсилання орендодавцем орендарю кореспонденції за спірний період, про що зазначено вище у цій постанові, то такий договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, тобто з 30.12.2014 р.

Виставляння позивачем відповідачу рахунків № 22 від 14.01.2015 р. (а.с. 91), рахунку № 123 від 12.02.2015 р. (а.с. 93), рахунку № 342 від 13.03.2015 р. (а.с. 94) не є заявами про припинення або зміну умов договору оренди, а претензія № 375 від 26.02.2015 р. вимогою про погашення заборгованості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.02.2006 р. у справі № 1/135-20/51.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З огляду на наведене, висновок місцевого суду про те, що «позивач у строк, встановлений ст. 17 Закону "Про оренду державного та комунального майна" повідомив відповідача листами № 3209 та № 3293 про відмову від продовження договору оренди, то укладений між сторонами договір №12 від 23.12.2005 р. припинив свою дію 30.12.2014 р.» є передчасним, оскільки зазначені обставини не доведені належними та допустимими доказами по справі, як от касовим чеком, поштовою квитанцією, а передача поштових відправлень по паспорту Казаку Г.В. та по паспорту Бідоча, не може вважатися доказом надсилання іншій стороні заяви про припинення договору, оскільки КЕВ м. Чернівці не представив суду жодних доказів поштового відправлення з зазначенням на закінчення строку зберігання, тощо.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про неналежне виконання позивачем свого обов'язку, згідно п.10.6. Договору, щодо надіслання відповідачу заяви про припинення дії Договору.

Відтак, на дату звернення з позовом до суду та постановлення судового рішення, у позивача не виникло обов'язку вимоги на повернення об'єкту оренди у стані, в якому він був одержаний, або у стані, який зазначено в Договорі.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, прийшла до висновку, апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого суду від 23.03.2015 р. у справі № 926/92/15 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріфіл-Україна» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.03.2015 року у справі № 926/92/15 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на позивача.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути Господарському суду Чернівецької області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

В судовому засіданні 24.06.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 30.06.2015 р.