КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа№ 910/11644/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Мартюк А.І.

при секретарі

судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі:

прокурора Оліферчук А.А. - посвідчення від 16.07.2013 № 018342

позивача не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

відповідача не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Прокурора міста Луцька в інтересах держави

та територіальної громади міста в особі

Державного комунального підприємства

"Луцьктепло", м. Луцьк

на Ухвалу Господарського суду міста Києва

від 12.05.2015 № 910/11644/15 про повернення

позовної заяви на підставі п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК України

у справі № 910/11644/15 (суддя Любченко М.О.)

за позовом Прокурора міста Луцька в інтересах держави

та територіальної громади міста в особі

Державного комунального підприємства

"Луцьктепло", м. Луцьк

до відповідача ТОВ "Українські новітні технології", м. Київ

про стягнення 23 888,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцьк в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ТОВ "Українські новітні технології", м. Київ про стягнення 23 888,74 грн. за Договором №490 від 01.03.2013 про надання послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 повернуто позовну заяву з доданими до неї документами заявнику без розгляду на підставі п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, з посиланням на те, що позивач є самостійним господарюючим суб'єктом і відповідно до положень Цивільного та Господарського Кодексів України самостійно набуває цивільних прав та обов'язків. За оцінкою суду першої інстанції вказані відносини за правовою природою є господарськими і в межах цих відносин ДКП "Луцьктепло" не здійснює владних, управлінських функцій по відношенню до ТОВ "Українські новітні технології", вказані юридичні особи в зазначених відносинах є рівноправними та незалежними одна від одної, а тому такий позов повернуто заявнику без розгляду з доданими до нього документами на підставі п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою, Прокурор міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцьк в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк, звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 скасувати та передати справу на розгляд по суті до Господарського суду міста Києва. Апеляційна скарга обґрунтована на тому, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми процесуального права, що суперечить вимогам чинного законодавста, зокрема положенням п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

ДКП «Луцьктепло» у своєму Відзиві на апеляційну скаргу від 24.06.2015 № 3833/08 просить колегію суддів апеляційну скаргу Прокурора задовольнити, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 скасувати, як таку, що прийнято не у відповідності до вимог процесуального закону та передати справу на розгляд по суті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою КАГС від 15.06.2015 № 910/11644/15 порушено апеляційне провадження за скаргою прокурора та призначено судове засідання. (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.).

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 30.06.2015, враховуючи перебування суддів Куксова В.В. та Яковлєва М.Л. у чергових відпустках склад колегії суддів змінено, для розгляду даної справи було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Авдеєва П.В., Мартюк А.І.

За Ухвалою КАГС від 30.06.2015 № 910/11644/15 прийнято апеляційну скаргу Прокурора до провадження колегії суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Мартюк А.І..

У судове засідання від 30.06.2015 представники позивача ДКП "Луцьктепло" та відповідача ТОВ "Українські новітні технології" не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про їх належне повідомлення свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення № 09-33/14362/15, № 09-33/24874/15 з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки, Ухвалу про порушення провадження у даній справі від 15.06.2015 було надіслано за належними адресами позивача та відповідача, вони вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, без порушення вимог процесуального закону.

Враховуючи, що присутній Прокурор під час останнього судового засідання від 30.06.2015 не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представників позивача та відповідача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Прокурора міста Луцьк задовольнити, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 по даній справі скасувати, приймаючи до уваги наступне.

Прокурор міста Луцьк у апеляційній скарзі стверджує, що він звернувся з позовом в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька в особі ДКП "Луцьктепло", яке є Виконавцем послуг за Договором № 490 від 01.03.2013, невиконання зобов'язання за яким з боку відповідача ТзОВ "Українські новітні технології" щодо своєчасного внесення плати за енергопостачання, що і є предметом спору у даній справі.

Прокурор звертає увагу, що ДКІІ «Луцьктепло» створене згідно з Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 231 від 19.05.1999. Засновником підприємства є Луцька міська рада, яка є органом місцевого самоврядування, представником інтересів територіальної громади міста Луцька.

Крім того, зазначає Прокурор, відповідно до п.1.2 Статуту ДКІІ «Луцьктепло» підприємство є юридичною особою, користується правом господарського відання щодо закріпленого комунального майна, має право від свого імені укладати договори, набувати майнові та немайнові права та нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем у судах, займатися діяльністю, яка відповідає напрямкам, передбаченим Статутом. Пунктом 2.1 Статуту підприємство створюється з метою задоволення потреб у його послугах та реалізації на основі отриманого прибутку інтересів територіальної і громади міста Луцька. Основними видами діяльності підприємства є забезпечення тепловою енергією населення міста, підігрів холодної води для задоволення потреб гарячого водопостачання, виробництво пари та теплої води для обігрівання, розподіл теплової енергії для обігріву житла і побутових потреб населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ та інше. Підприємство згідно п. 3.2. Статуту зобов'язане забезпечувати надання вищевказаних послуг відповідно до Статуту в обсягах та якості, що відповідають місцевим програмам та укладеним договорам, забезпечувати своєчасну сплату податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджету та до державних цільових фондів. Виключною компетенцією Засновника - Луцької міської ради є визначення основних напрямків використання прибутку.

ДКП «Луцьктепло» має важливе соціальне значення для міста, є єдиним підприємством, яке забезпечує тепловою енергією населення та інших споживачів обласного центру.

За стверженням Прокурора, станом на 01.04.2015 ДКП «Луцьктепло» має заборгованість по оплаті за спожитий газ перед ДК «Газ України» на суму 24 176 тис.грн., перед НАК "Нафтогаз України" 66 267 тис. грн., що, в свою чергу, ставить під загрозу проведення опалювального сезону 2015 року в місті Луцьку, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010 та Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 «Про забезпечення споживачів природним газом» постачання природного газу здійснюється за умови його стовідсоткової оплати. Згідно з положеннями Закону України від 02.06.2005 «Про теплопостачання» відповідальність за теплопостачання у регіонах покладена на органи місцевого самоврядування.

Таким чином, за оцінкою прокурора, несплата боргу ставить ДКП «Луцьктепло» в скрутне матеріальне становище та призводить до неможливості та утруднення виконання ним пріоритетного завдання, що, в свою чергу, може спричинити надзвичайну кризову ситуацію в життєдіяльності міста Луцька.

Позивач у Відзиві на апеляційну скаргу від 24.06.2015 № 3833/08 наполягає на тому, що ДКП «Луцьктепло» має важливе соціальне значення для міста, є єдиним підприємством, яке забезпечує тепловою енергією населення та інших споживачів обласного центру. Майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади міста Луцька і закріплене за підприємством на праві господарського управління. Позивач стверджує, що на даний час, підприємство перебуває в тяжкому фінансовому стані, який зумовлений низькою платоспроможністю населення, підприємств, а також державних установ та організацій, що фінансуються з державних та місцевих бюджетів, а також невідшкодування державою дійсних затрат підприємства на виробництво енергії.

Позивач наголошує, що фактично систематичне затримання розрахунків за надані послуги ТОВ «Українські новітні технології» спричинило погіршення і без того складного фінансового становища ДКП «Луцьктепло», як наслідок, підприємство не змогло в повному обсязі розрахуватись за спожитий газ. відповідно до укладених договорів з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про постачання газу, що, в свою чергу, призвело до негативних наслідків. НАК «Нафгогаз» направлено газорозподільним підприємствам України доручення на відключення від газопостачання компаній, які мають заборгованість за спожитий газ. За таких обставин, за ствердженням позивача, на сьогоднішній день ПАТ «Волиньгаз» припинило постачання природного газу для ДКГ «Луцьктепло», 40 304 абонента м. Луцька відключені від централізованого постачання гарячої води. Крім того, наголошував позивач, неналежне виконання відповідачем обов'язків по оплаті послуг, створює труднощі в підготовці до опалювального сезону через недостатність обігових коштів необхідних для ремонту теплових мереж.

Позивач звертає увагу, що ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 визначає, що відповідальність за теплопостачання у регіонах покладена на органи місцевого самоврядування.

Таким чином, за оцінкою позивача, Ухвала господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції, щодо повернення позову прокурора безпідставним, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 по справі про офіційне тлумачення положень ст. 2 ГПК України під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах, треба розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом представлені повноваження органу.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в господарському суді.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Під представництвом прокуратурою України інтересів держави в господарському суді, слід розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.

Вказані дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді, згідно з ч. 5 ст. 36-1 вказаного Закону ПРОКУРОР САМОСТІЙНО ВИЗНАЧАЄ ПІДСТАВИ ДЛЯ ПРЕДСТАВНИЦТВА У СУДАХ, ФОРМУ ЙОГО ЗДІЙСНЕННЯ І МОЖЕ ЗДІЙСНЮВАТИ ПРЕДСТАВНИЦТВО У БУДЬ-ЯКІЙ СТАДІЇ СУДОЧИНСТВА.

Частиною 2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»визначено, що підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність економічних порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, ідо вчиняються у відносинах між ними або державою.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що прокурор звернувся з позовною заявою не в інтересах держави, а в інтересах самостійного господарюючого суб'єкту є помилковими, оскільки відповідно засновником (власником) підприємства є Луцька міська рада. Майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади м. Луцька і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічна правова позиція щодо звернення Прокурора в інтересах держави та територіальної громади міста Луцьк в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк викладена у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2012 № 5018/15/117/2011, яка не оскаржена до Вищого господарського суду України та вступила в законну силу.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Аналогічна правова позиція з приводу того, що прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення, викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 13.11 2012 №5023/3607/12.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурор фактично звернувся не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності, та визнав, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для повернення позовної заяви згідно з п. 1 ст. 63 ГПК України.

На підставі викладеного, Ухвала Господарського Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки, викладені в Ухвалі, не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим Ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 63, 91, 99, 101 - 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11644/15 скасувати.

Справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 № 910/11644/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 № 910/11644/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/11644/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

А.І. Мартюк