ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р.Справа № 923/262/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Савицького Я.Ф., Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 08.07.2015 року:

від позивача: Примачук О.В., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чорнобаївське»

на рішення господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року

по справі № 923/262/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Чорнобаївське»

про стягнення 241185,09 грн.

В судовому засіданні 08.07.2015 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Транслойд " (далі позивач, ТОВ «Транслойд») звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чорнобаївське» (далі відповідач, ПАТ «Чорнобаївське») про стягнення з останнього заборгованості за договором про надання транспортно - експедиторських послуг № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013 р. в розмірі 241185,09 грн., що складається з суми основного боргу 183300,00 грн., пені в сумі 19232,16 грн., 3% річних в сумі 4069,55 грн. та втрат від інфляції в сумі 34583,38 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання транспортно - експедиторських послуг № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013 р., зазначивши при цьому правовим обґрунтуванням своїх вимог ст. ст. 6,11, 15, 16, 509, 526, 530, 612, 625 ЦК України та ст. ст. 173, 193, 231, 316 ГК України.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року по справі № 923/262/15 (суддя Ярошенко В.П.) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд" 183300,20 грн. основного боргу, 19232,16 грн. пені, 4069,55 грн. 3% річних, 34583,38 грн. втрат від інфляції та 4823,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позову, господарський суд вказав про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, що підтверджені належними та допустимими доказами виникнення заборгованості в сумі 183300,00 грн. внаслідок неналежного виконання умов договору про надання транспортно-експедиторських послуг, що є підставою для нарахування відповідачу пені відповідно до умов пункту 7.2 договору, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Чорнобаївське» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним встановленням обставин, що мають значення для справи з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Серед доводів апеляційної скарги, зокрема, скаржник зазначає наступне: - суд першої інстанції не надав належної правової оцінки такій суттєвій обставині як та, що матеріали справи не містять в собі будь-яких доказів на підтвердження відповідних повноважень Соколової Є.О. діяти від імені ПАТ «Чорнобаївське» та підписувати відповідні документи; - суд не звернув уваги на надіслання позивачем документації за умовами договору від 12.09.2013 року не на юридичну адресу відповідача.

17.06.2015 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПАТ «Чорнобаївське» про розгляд справи без участі його представника.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі апеляційного перегляду справи, що 12.09.2013р. між ПАТ «Чорнобаївське» (замовник) та ТОВ «Транслойд» (експедитор) укладено договір надання транспортно-експедирських послуг № 120913/ТС-Ч, відповідно до умов якого експедитор зобов'язується за плату і за рахунок замовника організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу по території України від вантажовідправника до вантажоодержувача. Замовник в процесі конкретного перевезення може виступати або як вантажовідправник, або як вантажоодержувач (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору сторони узгодили, що найменування, вартість, кількість, повні відомості про характер і вид вантажу, його вагу, об'єм, пакування, пункт завантаження, місце призначення, хто є вантажоодержувачем, його адреса та контактний телефон, строки доставки, інші необхідні відомості для здійснення кожного перевезення у зручний для них спосіб.

Пунктом 2.1.1 договору уповноважені представники сторін визначаються керівництвом сторін та повідомляються іншій стороні шляхом направлення відповідного письмового повідомлення.

Згідно з пунктом 2.2. договору, вартість перевезення за маршрутом с.Чорнобаївка, Білозерський р-н, Херсонська область - Івано-Франківська область, м.Івано-Франківськ, вул.Промислова, 29, ТОВ "Імперово Фрудз" - с.Чорнобаївка, Білозерський район, Херсонська область з урахуванням мийки цистерни за рахунок експедитора складає 22100грн. з ПДВ або згідно заявки.

До договору № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013р. укладені додаткова угода від 30.12.2013 р. про продовження строку дії договору, додаткова угода № 2 від 17.03.2014 р., додаткова угода № 3 від 13.04.2014 р., відповідно до умов яких сторони змінювали редакцію розділу 2 договору, що передбачав ціну перевезення з урахуванням мийки цистерн (тари, в якій здійснювалося перевезення вантажу.

Відповідно до угоди № 2 та угоди № 3 вартість експедиційних послуг змінювалася в сторону збільшення.

Відповідно до пункту 3.1.5. договору, сторони узгодили, що після виконання перевезення, протягом 10 днів експедитор повинен повернути (надати) замовнику належним чином оформлену ТТН, акт виконаних робіт, рахунок-фактуру, довіреність на приймання вантажу за формою № М-2, видану вантажоодержувачем на відповідальну для прийняття вантажу особу, що підтверджує факт виконання перевезення, податкову накладну, видаткову накладну, а також оригінал підтвердженої заявки експедитора.

Також, пунктом 7.2 договору сторони узгодили, що за порушення оплати по договору замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, але не більше 10% вартості відповідного перевезення, оплата якого була прострочена.

На виконання умов договору відповідачеві були надані послуги з організації перевезення вантажу на загальну суму 2705100,00 грн. Відповідач здійснив часткові платежі, які разом складають 2521800,00 грн., а саме 183300 грн., що підтверджується заявкою № 304 від 24.04.2014 р., товарно-транспортною накладною №АХРХР005911 від 26.04.2014 р., актом надання послуг № 1420 від 27.04.2014 р. на загальну суму 29500,00 грн., заявкою № 306 від 25.04.2014 р., товарно-транспортною накладною № АХРХР005944 від 26.04.2014 р., товарно-транспортною накладною №АЕРЕР000721 від 26.04.2014 р., актом надання послуг № 1494 від 28.04.2014 р. на загальну суму 29500,00 грн., заявкою № 308 від 25.04.2014 р., товарно-транспортною накладною № АХРХР005952 від 27.04.2014 р., актом надання послуг № 1495 від 29.04.2014 р. на загальну суму 29500,00 грн., заявкою № 309 від 25.04.2014 р., товарно-транспортною накладною № АХРХР006034 від 29.04.2014 р., актом надання послуг № 1496 від 30.04.2014 р. на загальну суму 29500,00 грн., заявкою № 342 від 23.06.2014 р., товарно-транспортною накладною № АХРХР008220 від 24.04.2014 р., актом надання послуг № 2367 від 26.06.2014 р. на загальну суму 31000,00 грн., заявкою № 344 від 25.06.2014 р., товарно-транспортною накладною № АХРХР008280 від 26.06.2014 р., актом надання послуг № 2385 від 28.06.2014 р. на загальну суму 31000,00 грн., заявкою № 349 від 01.07.2014 р., товарно-транспортною накладною №АХРХР008280 від 26.06.2014 р., актом надання послуг № 2478 від 28.06.2014 р. на загальну суму 31000,00 грн.

У зв'язку з наведеним, позивач направив відповідачу кур'єром "Нова Пошта" 06.05.2014 р. за експрес-накладною №1031 документи на оплату по заявкам № 304, № 306, № 308 та № 309, 04.07.2014 р. за експрес-накладною № 6663 документи на оплату по заявці №342 та № 344, 09.07.2014 р. за експрес-накладною № 0629 документи на оплату по заявці № 349.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується судова колегія, 03.09.2014 р. разом з претензією позивач направив на адресу відповідача пакет документів на оплату послуг по кожному несплаченому перевезенню, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком про відправлення листа та повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання.

Відповідно до п. 5.1 договору, розрахунки за надання послуг між позивачем та відповідачем проводяться в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача суми, визначеної п. 2.2. договору. Підставою для здійснення розрахунків є повністю оформлена і підписана усіма учасниками перевезення ТТН та підписаний сторонами акт виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що оплата за надані послуги проводиться відповідачем шляхом перерахування 100% суми, передбаченої п.2.2. договору на розрахунковий рахунок позивача до завантаження транспортного засобу, що відповідачем зроблено не було.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 183300,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 252, 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем належним чином своїх зобов'язань за договором про надання транспортно - експедиторських послуг № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013 р. та наявність внаслідок неналежного виконання відповідачем у встановлені строки своїх зобов'язань залишку неоплачених послуг у розмірі 183300,00 грн.

Крім цього, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 19323,16 грн., 3% річних в сумі 4069,55 грн. ті інфляційних втрат в сумі 34583,38 грн.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною 2 статті 343 ГК України встановлено, що розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем термінів оплати, з урахуванням пункту 7.2. договору, укладеного між сторонами, стягнення з відповідача пені у розмірі 19323,16 грн. є правомірним.

Також, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку стосовно заявленої вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4069,55 грн. та втрат від інфляції у розмірі 34583,38 грн., оскільки за вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у Соколової Є.О. на здійснення від імені ТОВ «Чорнобаївське» будь-яких дій, то вони спростовуються наступним.

Преамбулою договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013 р. зазначено, що ПАТ «Чорнобаївське», що є платником фіксованого сільськогосподарського податку, іменоване надалі - «Замовник», в особі Соколової Євгенії Олексіївни, яка діє на підставі довіреності № 23 від 12.04.2013 року , та ТОВ «Транслойд», що є платником податку на загальних підставах, іменоване надалі - «Експедитор», в особі Баденко О.О., якій діє на підставі Статуту, разом та окремо іменовані Сторони та Сторона відповідно, уклали цей договір про надання транспортно-експедиторських послуг (далі-Договір).

Отже, сторонами укладено певний договір, на виконання якого здійснено відповідні дії, що зумовили виникнення правових наслідків. В суді першої інстанції відповідачем взагалі не порушувалось питання щодо повноважень Соколової Є.О., яка від імені ПАТ «Чорнобаївське» підписала договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 120913/ТС-Ч від 12.09.2013 р. Проте, скаржник тільки в апеляційній скарзі зазначає про сумніви щодо повноважень Соколової Є.О., однак наданий позивачем оригінал довіреності № 23 від 12.04.2013 року спростовує такі твердження відповідача.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, наведені норми матеріального права, що регулюють виниклий між сторонами спір, господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, а підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду відповідно до вимог ст. 104 ГПК України судова колегія не вбачає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року по справі № 923/262/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2015 року.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: Я.Ф. Савицький

Суддя: О.О. Журавльов