номер провадження справи 4/77/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 Справа №908/2809/15

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (69057, м. Запоріжжя, провулок Тамбовський, буд. 2)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, б. 39)

про стягнення 1122680,00 грн. основного боргу, 8440, 97 грн. 3% річних, 202697, 87 грн. втрат від інфляції

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Штабовенко Д.В., довіреність №01/11 від 12.01.2015р.;

Філіпенко С.Г., довіреність №01/10 від 12.01.2015р.

від відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

24.04.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ", м.Запоріжжя з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м.Запоріжжя про стягнення 1122680,00 грн. основного боргу, 8440, 97 грн. 3% річних, 202697, 87 грн. втрат від інфляції

Ухвалою від 24.04.2015р. порушено провадження у справі № 908/2809/15, справі присвоєно номер провадження 4/77/15, судове засідання призначено на 27.05.2015р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 27.05.2015р., на підставі ст.ст.69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 922/2809/15 на п'ятнадцять днів, до 09.07.2015 р., судове засідання відкладено на 06.07.2015 р.

В судовому засіданні 06.07.2015 р. справу розглянуто і прийнято, на підставі ст. 85 ГПК України, рішення.

За письмовим клопотанням представників позивача від 06.07.2015 р. розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі договору банківського вкладу "Класичний плюс" №184 та додатків до нього, ст., ст. 525, 526, 625, 1058, 1060 ЦК України та ст. 193 ГК України, просить позов задовольнити, стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" суму 1122680,00 грн. основного боргу, 8440, 97 грн. 3% річних, 202697, 87 грн. втрат від інфляції. .

Відповідач в судове засідання 06.07.2015 р. не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувану ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав. Проте, відповідачу було відомо про час та місце розгляду справи, оскільки 27.05.2015р. на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій останній просив відкласти розгляд справи №908/2809/15, у зв'язку з великим навантаженням представника відповідача та знаходженні представника відповідача в іншому судовому засіданні.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/2809/15.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2013р. між Публічним акціонерним товариство "Банк "Фінанси та Кредит", (Банк), в особі начальника відділення № 20 філії "Запорізьке РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (Клієнт) укладений договір банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 з додатками та додатковими угодами (надалі Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Клієнт надає Банку суму грошових коштів, надалі "Вклад", у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а Банк виплачує Клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї (п. 1.1.). Вклад складається з Вкладних траншів, що розміщені Клієнтом згідно з умовами цього Договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана Клієнтом на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим Договором та додатками, укладеними в рамках цього Договору і які є його невід'ємною частиною, надалі "Додатки" (п. 1.2.). Якщо Клієнт, відповідно до умов Додатку, перерахував суму, яка перевищує суму Вкладного траншу, встановлену в цьому Додатку, Банк повертає надлишок суми на поточний рахунок Клієнта протягом 5 (п'яти) банківських днів, при цьому проценти на суму надлишку не нараховуються (1.3.).

Згідно п. 1.4. договору Договір діє до 28.10.2018р. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії цього Договору.

В пункті 1.5 договору сторони погодили, що в додатках, які укладаються на підставі цього договору, визначаються наступні умови: номер транзитного рахунку, який відкривається клієнту для розміщення транзитного траншу; сума коштів, які перераховуються на вкладний рахунок (сума вкладного траншу); строк, на який розміщується транш; процентна ставка, яка нараховується на вкладний транш, розмір ставки у разі дострокового витребування вкладеного траншу за ініціативою клієнта та при наявності згоди банку; термін виплати процентів; іншу умови.

Відповідно до розділу 2 договору, на суму Вкладу в розрізі Вкладних траншів Банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється Сторонами в Додатках, що є невід'ємною частиною цього Договору. Проценти за коштами Клієнта в національній валюті України нараховуються за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році). Проценти за цим Договором нараховуються лише на залишок грошових коштів на вкладному рахунку. Нараховані проценти не збільшують розмір Вкладу. Нарахування процентів за Вкладом проводяться від дня, наступного за днем надходження Вкладного траншу у Банк, до дня, який передує його поверненню Клієнту або списанню з рахунка Клієнта, відповідно до строку Вкладного траншу, що вказаний у відповідному Додатку. Порядок виплати процентів обумовлюється Сторонами в Додатку, який є невід'ємною частиною цього Договору. Сторони домовились, що Банк залишає за собою право переглядати процентну ставку за цим договором з урахуванням зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів. Сторони домовились, що при зміні процентної ставки по Вкладу Банк інформує Клієнта рекомендованим листом з повідомленням. Якщо після отримання листа протягом 5 (п'яти) банківських днів Клієнт не повідомляє Банк про розірвання цього Договору, Банк проводить нарахування процентів за новою ставкою. У разі незгоди Клієнта із зміною процентної ставки, він повідомляє Банк протягом вищевказаного терміну про розірвання цього Договору, Сторони його розривають, а Клієнту виплачується Вклад і нараховані проценти згідно зі ставкою, що встановлена цим Договором. При цьому Банк повертає грошові кошти протягом 2 (двох) банківських днів після дати дострокового розірвання Договору. Нарахування процентів з дати дострокового розірвання цього Договору до дати фактичного повернення Вкладу Банком не проводиться.

Згідно п. 3.1. договору, при закінченні строку розміщення Вкладного траншу повернення Вкладного траншу здійснюється Банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта, що вказаний в розділі 7 цього Договору. Повернення Вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок Клієнта, що вказаний в листі Клієнта про повернення коштів.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору, Банк зобов'язується нараховувати на Вклад проценти відповідно до ставки, яка обумовлюється Сторонами в Додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору. Після закінчення строків надання Вкладних траншів, що обумовлюються Сторонами в Додатках, які є невід'ємною частиною Договору, Банк зобов'язаний повернути суму Вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому Договорі та у Додатках до Договору.

Розділом 5 договору сторони обумовили, що Клієнт має право збільшувати суму Вкладу за згодою Банку шляхом розміщення нових Вкладних траншів (п. 5.1.). Клієнт має право на дострокове повернення кожного Вкладного траншу. Дата, після якої можливе дострокове повернення Вкладного траншу указується у відповідному Додатку до цього Договору. При цьому, дострокове повернення кожного Вкладного траншу здійснюється повністю, часткове повернення Вкладного траншу не допускається. Клієнт зобов'язаний надати Банку письмову вимогу щодо дострокового повернення Вкладного траншу не пізніше, ніж за 1 (один) банківський день до дати дострокового повернення. У разі дострокового повернення Вкладного траншу перерахунок нарахованих процентів не здійснюється (п.5.2.).

17.01.2014р. сторонами було підписано додаток № 184-5 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013, яким погоджено, що для розміщення вкладного траншу у банку клієнт не пізніше 17.01.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок в філії "Запорізьке РУ" на вкладний рахунок у банку у розмірі 1 000 000,00 грн. та визначено строк повернення -22.01.2015р.

17.01.2014р. згідно з платіжним дорученням № 34 відбулося зарахування коштів у сумі 1 000 000,00 грн. з поточного рахунку № 0 в ПуАТ "ФІДОБанк" м. Київ на депозитний рахунок № 2615.5.055965.01 в ФЗРУ ПАТ "Фінанси та Кредит". (Копія платіжного доручення залучена до матеріалів справи, оригінал - оглянуто в судовому засіданні).

09.12.2014р. сторонами було підписано додаток № 184-5/6 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013 та додатку №184-5 від 17.01.2014р., яким погоджено, що сума коштів, вказаних в п.1 Додатку № 184-5 від 17.01.14р., надана позивачем відповідачу на строк до 22.01.2015р.

Матеріали справи свідчать, що 16.01.2015р. позивач направив на ім'я відповідача лист № 02/20, в якому просив повернути грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн., розміщені в банку як вкладний транш відповідно до додатку № 184-5/6 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013р. на власний рахунок.

31.10.2014р. сторонами було підписано додаток № 184-7 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013р., яким погоджено, що для розміщення вкладного траншу у банку клієнт не пізніше 31.10.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок в філії "Запорізьке РУ" на вкладний рахунок у банку у розмірі 1 000 000,00 грн. та визначено строк повернення -05.11.2015р.

31.10.2014р. згідно з платіжним дорученням № 29 відбулося зарахування коштів у сумі 1 000 000,00 грн. з поточного рахунку № 0 в ПуАТ "ФІДОБанк" м. Київ на депозитний рахунок № 2615.5.055965.01 в ФЗРУ ПАТ "Фінанси та Кредит". (Копія платіжного доручення залучена до матеріалів справи, оригінал - оглянуто в судовому засіданні).

Як свідчать матеріали справи, 13.01.2015р. сторонами було підписано додаток № 184-7/2 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013 та додатку №184-7 від 31.10.2014р., яким погоджено, що сума коштів, вказаних в п.1 Додатку № 184-7 від 31.10.14р., надана позивачем відповідачу на строк до 05.11.15р.

Пунктом 2 додатку № 184-7/2 визначено, що дострокове повернення вкладу можливе не раніше 17.02.2015р.

Враховуючи, невиконання умов договору за попереднім додатком, 11.02.2015 позивач направив відповідачу лист № 02/96, в якому просив повернути грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн., розміщені в банку як вкладний транш відповідно до додатку № 184-7/2 до договору банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 від 29.10.2013 р. на власний рахунок 17.02.2015р.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ", м. Запоріжжя 1122680,00 грн. основного боргу, 8440, 97 грн. 3% річних, 202697, 87 грн. втрат від інфляції за договором банківського вкладу "Класичний плюс" № 184.

Згідно ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином., перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 2000000,00 грн., про що свідчить платіжні доручення № 34 від 17.01.2014р. та №29 від 31.10.2014р.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідач порушив умови договору, відповідно до додатку №184-5 до договору, не повернув повну суму вкладу, повернуто лише 900 000 грн. Проценти за вкладом виплачені відповідачем в повному обсязі. Таким чином 100 000 грн. позивачу не повернуто. Відповідно до додатку №184-7 кошти, у розмірі 1 000 000,00 грн., відповідачем не повернуті до цього часу.

Пунктом першим статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Згідно із приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів зарахування грошових коштів на депозит та недоведеність відповідачем їх повернення, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення суми вкладу в розмірі 1100000,00 грн.

У відповідності до ст. 1061 Цивільного кодексу України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Розмір процентів на банківський вклад, згідно розрахунку позивача складає 22680 грн., за період з 13.01.2015-17.02.2015р. включно.

Відповідно до п. 3 Додатку №184-7 від 31.10.2014р. за Вкладним траншем в період з 31 жовтня 2014р. по 03 грудня 2014р. включно Банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 23% річних, а в період з 04 грудня 2014р. по 05 листопада 2015р. включно проценти нараховуються виходячи із процентної ставки у розмірі 0,01 % річних.

Перевіривши розрахунок процентів, вимога в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 22680 грн.

Отже, факт наявності заборгованості відповідача перед ТОВ"МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" підтверджується фактичними обставинами справи, тому позовні вимоги в частині стягнення процентів на банківський вклад в розмірі 22680 грн. є документально підтвердженими, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення відповідача 8440, 97 грн. 3% річних та 202697, 87 грн. втрат від інфляції, за додатком № 184-5 до договору, за період з 22.01.2015р. по 21.04.2015, а за додатком № 184-7 до договору, за період з 17.02.2015р. по 21.04.2015р.

Розрахунок 3 % річних судом перевірений та визнаний таким, що виконаний вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 8440, 97 грн. 3% річних, за заявлений період, за Договором банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок позивачем виконані не вірно, оскільки ним не дотриманні рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» та п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Зокрема, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Також сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляції, а дефляція).

Як вбачається з розрахунку позивача ним не визначений сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, що суперечить вище викладеним приписам законодавства.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача інфляційних витрат за порушення строків оплати за Договором банківського вкладу "Класичний плюс" № 184 підлягає задоволенню частково в сумі 156200 грн. В іншій частині вимог про стягнення інфляційних витрат судом відмовляється в задоволенні позову.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

Таким чином, в цілому позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Запоріжжя задовольняються частково, в частині стягнення 1122680,00 грн. основного боргу, 8440, 97 грн. 3% річних, 156200,00 грн. втрат від інфляції

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ", м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Запорізьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Запоріжжя задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) в особі філії "Запорізьке РУ "Акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" (69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " МОНТАЖНО - БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (69057, м. Запоріжжя, провулок Тамбовський, буд. 2, код ЄДРПОУ 31598 (один мільйон сто двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 8440 (вісім тисяч чотириста сорок) грн. 97 коп. 3% річних, 156200 (сто п'ятдесят шість тисяч двісті) грн. 00 коп. втрат від інфляції та 25 746 (двадцять п'ять тисяч сімсот сорок шість) грн. 41 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "10" липня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.