РІШЕННЯ

02.07.2015Справа №910/13918/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13918/15

за позовом фізичної особи-підприємця Книша Степана Миколайовича, м. Луцьк,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт», м. Київ,

про стягнення 48 000 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Самойленко А.О. (довіреність від 15.05.2015 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Книш Степан Миколайович (далі - ФОП Книш С.М.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (далі - Товариство): 10 000 грн. боргу, який виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем заявки-договору від 22.12.2014 № б/н (далі - Заявка) та 38 000 грн. штрафних санкцій, а всього 48 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 18.06.2015.

18.06.2015 представник позивача надав суду пояснення по суті спору; підтримав позовні вимоги повністю; подав документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 розгляд справи було відкладено на 02.07.2015 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

02.07.2015 відповідач подав суду документи на виконання вимог ухвал суду та відзив на позовну заяву, в якому вказав таке: позивач надав відповідачу послуги з міжнародного перевезення, що підтверджується актом від 26.12.2014 № ОУ-0000772; Товариство сплати ФОП Книшу С.М. 9 000 грн., а тому заборгованість складає 10 000 грн.; штраф у сумі 38 000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки провочин щодо забезпечення виконання зобов'язання не було вчинено у письмовій формі; посилання позивача на Заявку при нарахуванні штрафу є безпідставними, оскільки відсутній оригінал Заявки, підписаний сторонами, вказана заявка підписана не керівником відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.07.2015 надав пояснення по суті спору, у задоволенні штрафних санкцій просив відмовити.

Представники позивача у судове засідання 02.07.2015 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 18.06.2015.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 02.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 ФОП Книшом С.М. (перевізник) і Товариством (замовник) було укладено договір перевезення внтажу, який було оформлено у вигляді Заявки, за умовами якої:

- перевізник надає послуги з перевезення вантажу за маршрутом Польща - Україна;

- дата та час подачі транспорту під завантаження - 23.12.2014 з 09:00 год.;

- термін доставки вантажу: 25-26.12.2014;

- узгоджена сума фрахту: по безготівковому розрахунку згідно рахунку 19 000 грн. протягом семи банківських днів;

- за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує виконавцю штраф у подвійному розмірі від узгодженої суми фрахту.

Заявку підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - ФОП Книшом С.М., та від відповідача - виконавчим директором Бодровим Г.А., та скріплено печатками.

Заявка у встановленому порядку не оспорена, не розірвана, не визнана недійсною.

Таким чином, Заявка є дійсною, укладеною належним чином та є обов'язковою для виконання сторонами.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Заявки, позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 079911 та з якої вбачається те, що Товариство отримало вантаж, у визначений строк, а саме 26.12.2014.

26.12.2014 сторонами було оформлено акт № ОУ-0000772 здачі-прийняття робіт (надання послуг), який підписано повноважними представниками та скріплено печатками без зауважень.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру від 26.12.2014 № СФ-0000796 на суму 19 000 грн., який був дійсний до сплати до 09.01.2015.

ФОП Книш С.М. вказує, що пакет документів на перевезення було надіслано Товариству рекомендованим листом та отримано останнім 08.01.2015, а тому строк оплати наданих послуг сплинув 16.01.2015.

Відповідач, порушуючи строки оплати, перерахував позивачу 9 000 грн.: 02.02.2015 - 6 000 грн.; 27.02.2015 - 3 000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 10 000 грн. (19 000 грн. - 6 000 грн. - 3 000 грн.).

18.03.2015 позивач надіслав відповідачу претензію № 41, з вимогою погасити борг у сумі 10 000 грн. протягом трьох робочих днів з дня отримання вказаної претензії. Товариство отримало вказаний лист 23.03.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді та належного реагування, заборгованість не погасив.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 10 000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у сумі 38 000 грн.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

ФОП Книш С.М. нарахував штраф у сумі 38 000 грн., відповідно до пункту 4 Заявки, в якому вказано таке: за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує виконавцю штраф у подвійному розмірі від узгодженої суми фрахту.

Відповідач заперечував проти стягнення, посилаючись на: відсутність письмового правочину, яким би узгоджувалися штрафні санкції; Заявка підписана не керівником Товариства.

Доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з такого.

Заявка підписана зі сторони Товариства виконавчим директором та скріплена печаткою.

Відповідач не подав суду доказів, які б підтверджували використання печатки, вказаною особою без відповідного дозволу та без наявності повноважень.

Крім того, Товариство в подальшому схвалило Заявку шляхом отримання вантажу; підписання відповідного акту від 26.12.2014 № ОУ-0000772 здачі-прийняття робіт (надання послуг), в якому є посилання на реквізити Заявки та чітко визначено послуги, які надавалися згідно умов Заявки; сплатило частково суму боргу, а саме перерахувало позивачу грошові кошти у сумі 9 000 грн.

Так, перевіривши здійснений розрахунок штрафу, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він правильний.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 38 000 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (02660, м. Київ, просп. Визволителів, 6, кв.1; ідентифікаційний код: 37035128) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця Книша Степана Миколайовича (43020, м. Луцьк, вул. Сагайдачного, 20/39; поштова адреса: 43020, м. Луцьк, а/с 17; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: ): 10 000 (десять тисяч) грн. боргу; 38 000 (тридцять вісім тисяч) грн. штрафних санкцій та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 06.07.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук