ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 р. Справа№ 914/1383/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг», м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Кам'янкаводоканал», Львівська область м. Кам'янка-Бузька

про стягнення заборгованості за Договором № 56 від 15.10.2014р. в сумі 19 685,95 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Куць М.Я.

Представники:

Від позивача: Шилов С.В. - представник за довіреністю №6 від 22.05.2015р.

Від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» подано позов до Комунального підприємства «Кам'янкаводоканал» про стягнення заборгованості за Договором № 56 від 15.10.2014р. в сумі 19 685,95 грн.

Ухвалою від 29.04.2015 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 25.05.2015р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 25.05.2015р. розгляд справи відкладено на 08.06.2015р.

В судовому засіданні 08.06.2015р. оголошено перерву до 22.06.2015р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 22.06.2015р. розгляд справи відкладено на 30.06.2015р.

У судовому засіданні 30.06.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю.

У судове засідання 30.06.2015р. відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини не явки суд не повідомили. 22.06.2015р. подав відзив на позовну заяву (вх.№ 25415/15), в якому визнає існування заборгованості перед позивачем в повному обсязі. Зазначає, що на даний час виникли обставини, що ускладнюють одноразово виплати всю суму заборгованості. Просить розтермінувати суму заборгованості.

У судовому засіданні 30.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

15.10.2014року між позивачем та відповідачем укладено договір № 56 (надалі - Договір) згідно , якого замовник (відповідач у справі) доручає, а виконавець (позивач у справі) зобов'язується надати такі послуги : Відеообстеження свердловин в кількості 9-ті шт. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору результатом наданих послуг за даним Договором є підписаний з обох сторін Акт здачі - приймання наданих послуг.

Загальна сума договору складає 13 500,00 грн. (п.2.1.Договору).

На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги на суму 13 500,00 грн., що підтверджується Актом надання послуг № 35 від 15.10.2015р., що підписаний сторонами та скріплений печатками без жодних застережень.

Відповідно до п. 3.3. договору, сторони погодилися, що кінцевий термін оплати замовником прийнятих послуг не пізніше 20.10.2014р.

Однак, надані послуги оплачені не були.

01.04.2015 року позивач надіслав відповідачу вимогу вих. № 55 від 01.04.2015р. про оплату заборгованості в розмірі 13 500,00 грн. (докази надіслання в матеріалах справи).

Однак дана вимога відповідачем була залишена без розгляду.

Відповідач покладенні на нього зобов'язання оплати наданих послуг згідно акту надання послуг не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 13 500,00 грн., що підтримується позивачем та визнається відповідачем (відзив вх.№ 25415/15 від 22.06.2015р.).

За неналежне виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 2 444,42 грн. пені, 3 544,02 грн. інфляційних втрат та 197,51 грн. 3% річних, які визнаються відповідачем.

Доказів повного або часткового погашення заборгованості на момент розгляду справи в суді сторонами суду не подано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору надання послуг в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник, зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, що зокрема, вбачається з Акту надання послуг № 354 від 15.10.2015р. підписаних сторонами без жодних застережень. Відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем в сумі 13 500,00 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором в сумі 13 500,00 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних в сумі 197,51 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 544,02 грн. (в межах заявлених позовних вимог), нараховані правомірно та підлягають стягненню, що визнаються відповідачем.

Відповідно п. 7.4. Договору при несвоєчасній оплаті замовником вартості виконаних виконавцем послуг замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня в сумі 2 444,42 грн. нарахована правомірно та підлягає стягненню, що визнається відповідачем.

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, які підтримуються позивачем та визнаються відповідачем.

У відзиві на позовну заяву (вх.№ 25415/15 від 22.06.2015р.) відповідач просить розтермінування (розстрочки) сплату заборгованості.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно п.7.1.2 та п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочкою є відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Щодо наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим і винятковий випадок, який залежить від обставин справи судом не виявлено і не встановлено, а заявником - відповідачем у справі не названо і не доведено.

Відповідачем (боржником) не підтверджено належними та допустимими доказами винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Крім того, заявник у відзиві не наводить жодних доказів того, що виконати рішення суду неможливо, чи з певних причин складно, а обґрунтовує свою заяву неможливості одноразової сплати заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти розстрочки сплати заборгованості.

Суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про розтермінування (розстрочки) сплати заборгованості.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 179, 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 549, 610, 611, 612, 626, 629, 901 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Кам'янкаводоканал» (80040, Львівська область, Кам'янка - Бузький район, м. Кам'янка - Бузька, вул.. Перемоги, буд. 12А; ідентифікаційний код юридичної особи 20794427) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи 39070065) 13 500,00 грн. заборгованості за надані послуги, 197,51 грн. 3% річних, 3 544,02 грн. інфляційних втрат, 2 444,42 грн. пені та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2015 року.

Суддя Коссак С.М.