РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/11536/15

За позовомДержавного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «НТП Континент»
Простягнення 4 419 881 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Пімахова Д.В. - за довіреністю;

від відповідача: Хлистік А.С. - директор.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НТП Континент», відповідач у справі, про стягнення 4 419 881 грн.

Ухвалою від 06.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.06.2015 р.

08.06.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 09.06.2015 р. було оголошено перерву до 16.06.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю.

Представники відповідача проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві.

У судовому засіданні 16.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

15.11.2013 р. між сторонами у справі було укладено договір поставки № 03-0/5029-13.

Відповідно до п. 1.1. договору, відповідач зобов'язався поставити позивачеві 78 трансформаторів, виробництва фірми Trench (Siemens AG) за номенклатурою, марками (типами), цінами, з технологічними, якісними характеристиками, зазначеними у Специфікації, яка є додатком № 1 до договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити такі товари на умовах договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що ціна договору становить 47 453 425,20 грн.

Крім того, пунктом 2.8. договору передбачено, що авансовий платіж у розмірі 30% від ціни (суми) договору, що становить 14 236 027,56 грн., сплачується покупцем протягом 25 банківських днів з дати надання відповідачем після підписання договору оригіналу рахунку-фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 2.8. договору позивач 27.11.2013 р. перерахував суму авансу в повному обсязі на рахунок товариства.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що поставка товарів здійснюється відповідачем у 2014 році протягом періодів згідно з графіком поставок та переліком одержувачів товарів, що є додатком № 1 до договору.

Як вбачається, додатковою угодою від 30.12.2013 р. № 1 до договору були внесені зміни та погоджено графік планових поставок в повній редакції.

Так, за зміненим графіком відповідач у квітні 2014 року мав поставити до відокремленого підрозділу ДП «НЕК «Укренерго» 12 трансформаторів на загальну суму 6 183 673,20 грн.; у травні 2014 року - 20 на загальну суму 12 837 439,20 грн.; у червні 2014 року - 34 на загальну суму 19 285 418,40 грн.; у липні 2014 року - 6 на загальну суму 5 110 189,20 грн.; у серпні 2014 року - 6 на загальну суму 4 036 705,20 грн.

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, станом на 13.11.2014 р. поставка 78 трансформаторів була здійснена з простроченням, що є порушенням господарського зобов'язання, а тому з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції за порушення зобов'язання за договором.

З даними вимогами суд не погоджується, виходячи з наступного.

На час укладення та виконання зобов'язань за договором постачання від 15.11.2013 р. № 03-0/5029-13 відповідач був зареєстрований за адресою: 83037, м. Донецьк, вул. Академічна, 4/2, про свідчить адреса вказана у вищевказаному договорі.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до статті 1 закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 р. № 1669-VII, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в підпункті 1 пункту 1 зазначено місто Донецьк, в якому був зареєстрований та знаходився відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НТП Континент» (83037, м. Донецьк, вул. Академічна, 4/2).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. було зупинено Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р., але постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 р. по справі № 826/18330/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. було визнано не чинним.

Крім цього, Розпорядженням № 1085-р від 07.11.2014 р. КМУ затвердив перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В зазначений перелік входить і місто Донецьк.

Згідно статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідач повідомив Позивача листом від 30.07.2014 р. № 194 щодо необхідності узгодження нових пунктів постачання товару у зв'язку із проведенням АТО. Своїм листом від 08.08.2014 р. № 04-1/02-3-1/8774 позивач узгодив нові пункти доставки товару.

27.08.2014 р. відповідач надав позивачу висновки Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин за договором.

На час надання позивачу висновків Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин не було норми, закріпленої статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що єдиним доказом існування форс-мажорних обставин є сертифікат ТПП України.

Після набуття чинності вказаної норми Закону (15.10.2014 р.) Відповідач звернувся до ТПП України із заявою про надання відповідних сертифікатів. 10.12.2014 р. ТПП України було надано сертифікат № 2142 за договором поставки від 15.11.2013 р. № 03-0/5029-13.

Оригінал сертифікату ТПП № 2142 за договором було вручено Позивачу 22.05.2015 р. за вх. № 3291/0/-15.

Пунктом 46 Інформаційного листа ВГСУ від 07.04.2008 р. № 01-8/211 доведено, що згідно з частиною другою статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Таку надзвичайну обставину як війна сторони передбачили п. 5.12. Договору. Проведення АТО є аналогією стану війни, так як такого терміну як «Антитерористична операція» (АТО) до квітня 2014 року не існувало взагалі. Тобто бойові дії у Донецькій та Луганській областях є саме тими обставинами, які характеризуються ознаками надзвичайності та невідворотності.

Пунктом 47 Інформаційного листа ВГСУ від 07.04.2008 р. № 01-8/211 доведено, що сторони не вправі встановлювати на свій розсуд обставини, які носять надзвичайний характер.

Згідно висновків ТПП України викладених у сертифікаті від 10.12.2014 р. № 2142 за договором поставки від 15.11.2013 р. № 03-0/5023-13, вищевказані дії (проведення АТО), які спричинили невиконання ТОВ «НТП «Континент» обов'язків за договором поставки № 03-0/5029-13 від 15.11.2013 р. укладеного між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та ТОВ «НТП «Континет» - є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) з 14 квітня 2014 р., які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Таким чином, наявність сертифікату ТПП України від 10.12.2015 р. № 2142, як того вимагає стаття 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», є єдиним належним доказом та підставою звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання поставки товару за договором.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.07.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева