РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/8224/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., суддів - Домнічевої І.О., Ломаки В.С., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Обслуговуючого кооперативу «Северинівка»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерхія»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Триго»

про встановлення сервітуту та зобов'язання вчинити дії

за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Триго»

до Обслуговуючого кооперативу «Северинівка»

за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерхія»

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків

Представники:

від Позивача за первісним позовом: не з'явились;

від Відповідача - 1 первісним позовом: не з'явились

від Відповідача - 2 первісним позовом: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді господарського суду міста Києва перебувала справа №910/8224/14 за первісним позовом Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерхія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" про встановлення сервітуту та зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" до Обслуговуючого кооперативу "Северинівка", за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерхія" про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків.

Первісні позовні вимоги вмотивовано тим, що забезпечення належного функціонування комунальних систем котеджного містечка «Северинівка» належить до безпосередніх статутних завдань Позивача, які не можуть бути задоволені будь-яким іншим способом, ніж встановлення сервітуту на каналізаційно-насосну та насосну станції. За таких підстав, просив Суд встановити без встановлення строку платний в розмірі 4 500,00 грн. за місяць сервітут на право користування та обслуговування: каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16; насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14., з правом: безперешкодного доступу у будь-який час доби та перебування працівників (найманих працівників) ОК "Северинівка" у вказаних приміщеннях цілодобово для нагляду за роботою КНС та НС; зберігання робочого обладнання, запасних частин, реагентів для очистки води та інше; засипання реагентів; проведення технічного обслуговування, ремонтних робіт насосного, фільтрувального, електричного обладнання та інших; проведення монтажних, демонтажних, ремонтно-зварювальних робіт з метою заміни зношеного чи оновлення обладнання, яке потребує заміни у зв'язку з закінченням гарантійних строків; проведення регулярного прибирання, чистки резервуарів, косметичного чи капітального ремонтів у разі необхідності з метою підтримки приміщень в належному технічному та санітарному станах; переміщення по вказаних вище приміщеннях необхідного обладнання. Плата за сервітут здійснюватиметься на поточний рахунок ТОВ "Енерхія". Час перебування представників (працівників) ОК "Северинівка" у вказаних вище приміщеннях - не більше 120 (ста двадцяти) годин протягом місяця, за умови, якщо не виникне крайня технологічна чи санітарно-епідеміологічна необхідність перебування на більш тривалий строк. Місце розташування необхідного обладнання та матеріалів ОК "Северинівка" у вказаних вище приміщеннях визначається з урахуванням технологічної доцільності. У вказаних місцях обладнання та матеріали перебуватимуть постійно.

Зустрічні позовні вимоги вмотивовано тим, що з лютого 2014 року без жодних правових підстав працівники Відповідача за зустрічним позовом перешкоджають позивачу за зустрічним позовом користуватися орендованим ним майном - каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16 та насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14, що завдало Товариству з обмеженою відповідальністю "Триго" збитки в розмірі 60 000 грн. 00 коп. Таким чином, просить Суд усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16; насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14, шляхом примусового звільнення приміщень та прилеглої території від неправомірного перебування у них осіб та майна Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" й стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" 30 000 грн. 00 коп. збитків за Договором оренди № 02/01/02-2014 від 02.01.2014 р. та 30 000 грн. 00 коп. збитків за Договором оренди № 02/01/03-2014 від 02.01.2014 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року (суддя Ващенко Т.М.) первісні позовні вимоги було задоволено повістю. Встановлено позивачу сервітут щодо наступних об'єктів нерухомого майна: каналізаційно-насосної станції з вбудованим блоком очистки та насосної станції з підземними резервуарами, з правами: 1)безперешкодного доступу у будь-який час доби та перебування працівників (найманих працівників) обслуговуючого кооперативу "Северинівка" для нагляду за роботою каналізаційно-насосної станції з вбудованим блоком очистки та насосної станції з підземними резервуарами; 2)час перебування представників (працівників) Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" у приміщеннях каналізаційно-насосної станції з вбудованим блоком очистки та насосної станції з підземними резервуарами становить не більше ста двадцяти годин протягом місяця, за умови, якщо не виникне крайня технологічна чи санітарно-епідеміологічна необхідність перебування на більш тривалий строк; 3)постійного зберігання робочого обладнання та матеріалів з урахуванням технологічної доцільності, запасних частин, реагентів для очистки води; 4)засипання реагентів; 5)проведення технічного обслуговування, ремонтних робіт насосного, фільтрувального, електричного обладнання; 6)проведення монтажних, демонтажних, ремонтно-зварювальних робіт з метою заміни зношеного чи оновлення обладнання, яке потребує заміни у зв'язку з закінченням гарантійних строків; 7)проведення регулярного прибирання, чистки резервуарів, косметичного чи капітального ремонтів у разі необхідності з метою підтримки приміщень в належному технічному та санітарному станах; 8)переміщення по приміщеннях каналізаційно-насосної станції та насосної станції з підземними резервуарами обладнання.

Сервітут встановлено без визначення строку, місячна плата за користування майном складає 4 500, 00 грн. Встановлено, що сервітут не підлягає відчуженню, не позбавляє власника майна права володіння, користування та розпорядження майном, зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності (господарського відання, оперативного управління) чи зміни органу управління майном, поділу майна, перейменування майна, об'єднання в один інвентарний об'єкт з іншим майном, зміни поштової адреси, зміни інвентарного номеру, а також у разі поєднання в одній особі власника майна та володільця майна. В задоволенні первісного позову Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" було відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" до обслуговуючого кооперативу "Северинівка" було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року (судді: Смірнова Л.Г. - головуючий, Кропивна Л.В., Чорна Л.В.) апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерхія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2015 року рішення господарського суду м. Києва від 18.09.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року у справі №910/8224/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва. У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що господарські суди першої і апеляційної інстанцій, при ухваленні судових рішень, не дослідили та не з'ясували виключність обставин з якими суд пов'язує встановлення сервітуту, тобто відсутність у особи, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користуватися чужим майном. Визначивши плату за користування спірними об'єктами, згідно розрахунку наданого позивачем за первісним позовом у розмірі місячної плати 4500, 00 грн. суди попередніх інстанцій виходили при цьому з урахуванням перебування позивача у спірному приміщенні у межах лише 120 годин на місяць. Зазначаючи, що відповідач-2 власного розрахунку до суду не подав, суди обох інстанцій не надали оцінки доводам відповідача-2, що сума завданих йому збитків складає 60 000,00 грн. (розмір місячної орендної плати за два об'єкти), про які останній наголошував упродовж усього розгляду справи. Установивши сервітут з відповідними правами для позивача, не надали належної оцінки доводам відповідача-2 про порушення його прав як орендаря спірного приміщення та на обсяг прав наданих обслуговуючому кооперативу "Северинівка", не врахували фактичної можливості виконання судового рішення щодо перебування у спірних приміщеннях працівників як позивача так і відповідачів та їхнього обладнання. При цьому, колегія суддів звертає увагу на специфіку роботи насосних станцій, яка полягає у необхідності їх функціонування у цілодобовому режимі, а відтак, як зазначав відповідач-2, втрачається власне зміст утримування такої власності, яка виходячи із рішень попередніх судових інстанцій приноситиме прибутки лише внаслідок її часткової експлуатації. Наведене свідчить про те, що поза увагою судів залишилися питання, з якими пов'язане законне вирішення спору по суті. Таким чином, для правильного вирішення вказаного спору судові необхідно встановити усі обставини, що входять до предмета доведення такого позову, з'ясувати дійсні правовідносини, які склались між сторонами, та виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими вони регулюються.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року призначено автоматичний розподіл справи № 910/8224/14.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/8224/14 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.02.2015 р. прийнято до провадження справу № 910/4223/15-г суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 25.03.2015 р.

24.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 (за первісним позовом) надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2015 року.

24.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 (за первісним позовом) надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2015 року.

25.03.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник позивача (за первісним позовом) вимоги ухвали суду від 24.02.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача (за первісним позовом) надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо неможливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користуватися чужим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року відкладено розгляд справи на 15.04.2015 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

15.04.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав письмові пояснення, в яких просить Суд витребувати у Державної архітектурно-будівельної інспекції України копію проекту з будівництва котеджного містечка "Северинівка" в Київській області, Макарівському районі, Ясногородській сільській раді, з метою отримання доказів по справі на підтвердження того, що неможливо Обслуговуючому кооперативу "Северинівка" забезпечити потреби мешканців котеджного містечка у водопостачанні та водовідведенні у інший спосіб, ніж використовувати Каналізаційну-насосну станція з вбудованим блоком очистки та Насосну станцію з підземними резервуарами.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, враховуючи клопотання представника позивача, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України надати копію проекту з будівництва котеджного містечка "Северинівка" в Київській області, Макарівському районі, Ясногородській сільській раді.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.04.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 06.05.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

05.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області отримано лист про відсутність проекту з будівництва котеджного містечка «Северинівка» в Київській області, Макарівського району Ясногордській сільській раді.

06.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло Клопотання про призначення у справі комплексної будівельно - технічної та економічної експертизи, а також робочий проект забудови території садового товариства з об»єктами соціально - культурного та побутового обслуговування у районі с. Северинівка, Макарівського району, Київської області.

В судовому засіданні 06 травня 2015 року представник Позивача за первісним позовом підтримав клопотання про призначення у справі комплексної будівельно - технічної та економічної експертизи. В судове засідання представники Відповідачів, Третьої особи не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі № 910/8224/14.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідачі та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.05.2015 року з метою виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 09.02.2015 року, а також встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання Позивача та призначення у справі комплексної судової будівельно - технічної та економічної експертизи, проведення якої доручити Київському науково - дослідному інституту судових експертиз, та провадження у справі № 910/8224/14, на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України, зупинено.

11.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №7156-15 про неможливість проведення експертизи по справі №910/8224/14, у зв'язку із відсутністю фахівців з досвідом проектування, будівництва та експлуатації мереж водопостачання і каналізації, проектна та лабораторна бази для можливості проведення відповідних замірів та розрахунків, разом з матеріалами вказаної справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2015 року поновлено провадження у справі №910/8224/14.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.4-6 Господарського процесуального кодексу України будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Дослідивши матеріали справи, Суд приходить до висновку, що дана справа є складною, що є підставою призначити колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року Суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року, справу № 910/8224/14 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Домнічева І.О., Князьков В.В.

Розпорядженням від 17.06.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/8224/14, у зв'язку з неврахуванням даних про відпустку судді Князькова В.В.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року, справу № 910/8224/14 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Домнічева І.О., Ломака В.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року прийнято до свого провадження справу №910/8224/14 колегією суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Домнічева І.О., Ломака В.С., судове засідання призначено на 07.07.2015 року.

07.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 07 липня 2015 року представники Позивача та Відповідачів за первісним позовом не з»явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року у справі № 910/8224/14.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» є 08000, Київська обл., Макарівський район, селище міського типу Макарів, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 9, КАБІНЕТ 37, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерхія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" є 03057, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕТАЛІСТІВ, будинок 11-А, офіс 47.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/8224/14 направлялись на вказані адреси Сторін.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач за первісним позовом та Відповідачі за первісним позовом про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Що стосується Клопотання Позивача за первісним позовом про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до п. 4.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 Господарського процесуального кодексу України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість розгляду позову за наявними в матеріалах справи доказами, необхідних для вирішення спору по суті, а тому відмовляє в задоволенні Клопотання Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що Позивач за первісним позовом та Відповідачі за первісним позовом були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача за первісним позовом та Відповідачів за первісним позовом не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07 липня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2010 року між Садовим товариством "Діо груп" (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та місць загального користування Садового товариства "Діо груп" № 29/01-2010, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та місць загального користування, розташованих на території Садового товариства «Діо груп» у Макарівському районі, Київської області, а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим Договором та Додатками до цього Договору, які і є його невід»ємною частиною.

Додатковою угодою №2 від 03.01.2012 року до Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та місць загального користування Садового товариства "Діо груп" № 29/01-2010 від 29.01.2010 року проведено заміну сторони в договорі, а саме споживача - Садове товариство "Діо груп" замінено на Обслуговуючий кооператив "Северинівка".

03.01.2013 року між Обслуговуючим кооперативом "Северинівка" (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та місць загального користування Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" № 03/01-2013, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" взяло на себе зобов'язання надання послуг щодо збору очищення та постачання води, відведення та очищення каналізації і стічних вод, а Обслуговуючий кооператив "Северинівка" - обов'язок своєчасної оплати цих послуг.

31.03.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо Груп" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого Продавець передав у власність Покупцю нерухоме майно, а саме насосну станцію з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Григорія Скоропадського, буд. 14 за ціною 3 133 081,00 грн. з ПДВ з розстроченням платежу в розмірі 130 545,00 грн. щомісячно до 31 березня 2012 року та 10 000,00 грн. в момент підписання договору.

28.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо Груп" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого Продавець передав у власність Покупцю нерухоме майно, а саме КНС з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Северина Наливайка, буд. 16 за ціною 4 579 978,94 грн. з ПДВ з розстроченням платежу в розмірі 38 083,16 грн. щомісячно до 28 січня 2021 року та 10 000,00 грн. в момент підписання договору.

Крім того, 28.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо Груп" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діо груп-сервіс" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу №2801, відповідно до умов якого Продавець зобов»язався передати у власність Покупцю, а Покупець зобов»язався прийняти та оплатити обладнання до КНС з вбудованим блоком очистки згідно специфікації на загальну суму 2 356 643 грн. 26 коп. з ПДВ з зобов'язанням повного розрахунку до 31.12.2012р.

Як вбачається з копій Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 02.11.2013 року, власником насосної станції з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Григорія Скоропадського, буд. 14 та власником каналізаційно-насосної станції з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Северина Наливайка, буд. 16 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерхія".

02.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерхія» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Триго» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №02/01/02-2014, відповідно до умов якого Орендодавець зобов»язався передати Орендареві в строкове платне користування КНС з вбудованим блоком очистки, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Северина Наливайка, буд. 16, а Орендар зобов»язався прийняти це приміщення, своєчасно оплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно в належному стані.

На виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №02/01/02-2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерхія» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Триго» прийняло у користування КНС з вбудованим блоком очистки, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Северина Наливайка, буд. 16, що підтверджується актом приймання - передачі нежитлового приміщення від 02.01.2014 року.

Крім того, 02.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерхія» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Триго» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №02/01/03-2014, відповідно до умов якого Орендодавець зобов»язався передати Орендареві в строкове платне користування насосну станцію з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Григорія Скоропадського, буд. 14, а Орендар зобов»язався прийняти це приміщення, своєчасно оплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно в належному стані.

На виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №02/01/03-2014Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерхія» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Триго» прийняло у користування насосну станцію з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м., що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с.рада Ясногородська, садове товариство "Діо груп", вулиця Григорія Скоропадського, буд. 14, що підтверджується актом приймання - передачі нежитлового приміщення від 02.01.2014 року.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач за первісним позовом зазначає, що у нього відсутня можливість забезпечення належного функціонування комунальних систем котеджного містечка «Северинівка», що належить до безпосередніх статутних завдань Позивача, а тому його вимоги не можуть бути задоволені будь-яким іншим способом, ніж встановлення сервітуту на каналізаційно-насосну та насосну станції. За таких підстав, просив Суд встановити без встановлення строку платний в розмірі 4 500,00 грн. за місяць сервітут на право користування та обслуговування: каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16; насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14., з правом: безперешкодного доступу у будь-який час доби та перебування працівників (найманих працівників) ОК "Северинівка" у вказаних приміщеннях цілодобово для нагляду за роботою КНС та НС; зберігання робочого обладнання, запасних частин, реагентів для очистки води та інше; засипання реагентів; проведення технічного обслуговування, ремонтних робіт насосного, фільтрувального, електричного обладнання та інших; проведення монтажних, демонтажних, ремонтно-зварювальних робіт з метою заміни зношеного чи оновлення обладнання, яке потребує заміни у зв'язку з закінченням гарантійних строків; проведення регулярного прибирання, чистки резервуарів, косметичного чи капітального ремонтів у разі необхідності з метою підтримки приміщень в належному технічному та санітарному станах; переміщення по вказаних вище приміщеннях необхідного обладнання. Плата за сервітут здійснюватиметься на поточний рахунок ТОВ "Енерхія". Час перебування представників (працівників) ОК "Северинівка" у вказаних вище приміщеннях - не більше 120 (ста двадцяти) годин протягом місяця, за умови, якщо не виникне крайня технологічна чи санітарно-епідеміологічна необхідність перебування на більш тривалий строк. Місце розташування необхідного обладнання та матеріалів ОК "Северинівка" у вказаних вище приміщеннях визначається з урахуванням технологічної доцільності. У вказаних місцях обладнання та матеріали перебуватимуть постійно.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» не підлягають задоволенню та зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Триго» також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно зі статтею 403 Цивільного кодексу України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Статтею 404 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

За змістом ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

У зв'язку з цим господарським судам необхідно враховувати, що обов'язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), господарським судам слід відмовляти у задоволенні відповідних вимог у зв'язку з відсутністю у такої особи права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Обов'язковою умовою встановлення сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.

Під час розгляду справи у спорі про встановлення сервітуту господарським судам належить з'ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення сервітуту, якщо судом визначено, що неможливість використання майна зумовлена діями самого позивача.

При цьому, Суд зазначає, що постановою Вищого господарського суду України 09.02.2015 року рішення господарського суду м. Києва від 18.09.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року у справі №910/8224/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що господарські суди першої і апеляційної інстанцій, при ухваленні судових рішень, не дослідили та не з'ясували виключність обставин з якими суд пов'язує встановлення сервітуту, тобто відсутність у особи, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користуватися чужим майном. Визначивши плату за користування спірними об'єктами, згідно розрахунку наданого позивачем за первісним позовом у розмірі місячної плати 4500, 00 грн. суди попередніх інстанцій виходили при цьому з урахуванням перебування позивача у спірному приміщенні у межах лише 120 годин на місяць. Зазначаючи, що відповідач-2 власного розрахунку до суду не подав, суди обох інстанцій не надали оцінки доводам відповідача-2, що сума завданих йому збитків складає 60 000,00 грн. (розмір місячної орендної плати за два об'єкти), про які останній наголошував упродовж усього розгляду справи. Установивши сервітут з відповідними правами для позивача, не надали належної оцінки доводам відповідача-2 про порушення його прав як орендаря спірного приміщення та на обсяг прав наданих обслуговуючому кооперативу "Северинівка", не врахували фактичної можливості виконання судового рішення щодо перебування у спірних приміщеннях працівників як позивача так і відповідачів та їхнього обладнання. При цьому, колегія суддів звертає увагу на специфіку роботи насосних станцій, яка полягає у необхідності їх функціонування у цілодобовому режимі, а відтак, як зазначав відповідач-2, втрачається власне зміст утримування такої власності, яка виходячи із рішень попередніх судових інстанцій приноситиме прибутки лише внаслідок її часткової експлуатації. Наведене свідчить про те, що поза увагою судів залишилися питання, з якими пов'язане законне вирішення спору по суті. Таким чином, для правильного вирішення вказаного спору судові необхідно встановити усі обставини, що входять до предмета доведення такого позову, з'ясувати дійсні правовідносини, які склались між сторонами, та виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими вони регулюються.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року зобов»язано Позивача за первісним позовом надати суду письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо неможливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном.

Крім того, з метою виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 09.02.2015 року, а також встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання Позивача та ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року призначено у справі комплексну судову будівельно - технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено такі питання:

- Чи існує технічна можливість Обслуговуючому кооперативу «Северинівка» задовольнити потреби мешканців котеджного містечка «Северинівка» (Київська область, Макарівський район, Ясногородськ сільська рада, Садове товариство «Діо груп») у водопостачанні та водовідведенні в інший спосіб, ніж використовувати наявну в містечку Каналізаційно - насосну станцію з вбудованим блоком очистки (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 16) та Насосну станцію з підземними резервуарами (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 14)? Якщо так, то зазначити які.

- Чи існує необхідність встановлення сервітуту щодо наступних об'єктів нерухомого майна: Каналізаційно - насосної станції з вбудованим блоком очистки (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 16) та Насосної станції з підземними резервуарами (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 14)?

- Який розмір ринкової вартості оренди в місяць Каналізаційно - насосної станції з вбудованим блоком очистки (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 16) та Насосної станції з підземними резервуарами (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 14)?

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012 року експертиза, для вирішення питань якої необхідно знання з різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань, є комплексною.

Проте, 11.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №7156-15 про неможливість проведення експертизи по справі №910/8224/14 у зв»язку з відсутністю в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз фахівців з досвідом проектування, будівництва та експлуатації мереж водопостачання і каналізації, а також відсутності проектної та лабораторної бази для можливості проведення відповідних замірів та розрахунків відповідно до п.1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Господарський суд міста Києва зазначає, що Позивачем за первісним позовом не наведено жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України щодо неможливості Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користуватися чужим майном. Так, Позивачем за первісним позовом не зазначено про неможливість побудови власних об»єктів водопостачання і водовідведення для забезпечення потреб мешканців котеджного містечка «Северинівка», не доведено неможливості укладання договорів про надання послуг з водопостачання і водовідведення, договорів оренди або суборенди Каналізаційно - насосної станції з вбудованим блоком очистки (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 16) та Насосної станції з підземними резервуарами резервуарами (Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, Садове товариство «Діо груп», вулиця Северина Наливайка, 14).

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» про встановлення без встановлення строку платного в розмірі 4 500,00 грн. за місяць сервітуту на право користування та обслуговування: каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16; насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14 є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" до Обслуговуючого кооперативу "Северинівка", за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерхія" про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків, Суд зазначає наступне.

Зустрічні позовні вимоги вмотивовано тим, що з лютого 2014 року без жодних правових підстав працівники Відповідача за зустрічним позовом перешкоджають Позивачу за зустрічним позовом користуватися орендованим ним майном - каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16 та насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14, що завдало Товариству з обмеженою відповідальністю "Триго" збитки в розмірі 60 000 грн. 00 коп. Таким чином, просить Суд усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: каналізаційно-насосною станцією з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16; насосною станцією з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14, шляхом примусового звільнення приміщень та прилеглої території від неправомірного перебування у них осіб та майна Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" й стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Северинівка" 30 000 грн. 00 коп. збитків за Договором оренди № 02/01/02-2014 від 02.01.2014 р. та 30 000 грн. 00 коп. збитків за Договором оренди № 02/01/03-2014 від 02.01.2014 р.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею ст. 386 Цивільного кодексу України, якою встановлено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Захист права власності від таких порушень здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати право користування та розпоряджання ним.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення такого позову є наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання своїм майном; при цьому підлягає доведенню в чому конкретно полягають (за їх наявності) такі перешкоди.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Суд зазначає, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Суд зазначає, що усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, Суд зазначає, що Позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими засобами доказування в порядку норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України порушення його прав саме Відповідачем за зустрічним позовом, зважаючи на те, що останній не є власником нерухомого майна, а саме: каналізаційно-насосної станції з вбудованим блоком очистки, загальною площею 675,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Северина Наливайка, будинок 16 та насосної станції з підземними резервуарами, загальною площею 139,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: 08000, Київська обл., Макарівський район, с. Ясногородка, Садове товариство "Діо Груп", вул. Григорія Скоропадського, будинок 14.

Крім того, Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів здійснення перешкод з боку Відповідача за зустрічним позовом у користуванні орендованим ним майном, оскільки Акт про наявність перешкод у користуванні майном від 17.02.2014 року, складений комісією у складі представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Триго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерхія», не є належним та допустимим доказом на підтвердження його доводів. В свою чергу заява до Макарівського РВ ГУ МВС України у Київській області посвідчує лише факт звернення до відповідного правоохоронного органу та не є доказом на підтвердження факту здійснення перешкод у користуванні майном саме Обслуговуючим кооперативом «Северинівка».

За таких підстав, Суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" в частині усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового звільнення приміщень та прилеглої території від неправомірного перебування у них осіб та майна Обслуговуючого кооперативу "Северинівка".

Що стосується зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" в частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» збитків у розмірі 60 000 грн. 00 коп., Суд зазначає наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відповідно до ч.ч.2, 4 статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов»язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв»язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивачем за зустрічним позовом належними засобами доказування відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не було доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки не доведено об»єктивну та суб»єктивну сторони спричинених відповідачем за зустрічним позовом збитків саме у визначеному позивачем розмірі, зокрема, факту неможливості розпорядження орендованим майном, причинно - наслідковий зв»язок між протиправною поведінкою саме відповідача за зустрічним позовом і понесеними збитками позивачем за зустрічним позовом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Триго" до Обслуговуючого кооперативу «Северинівка» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та стягнення збитків у розмірі 60 000 грн. 00 коп. у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову та за подання зустрічного позову залишаються за Позивачами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні первісного позову Обслуговуючого кооперативу "Северинівка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерхія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Триго» про встановлення сервітуту та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Триго» до Обслуговуючого кооперативу «Северинівка», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерхія» про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків - відмовити повністю.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 липня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Чинчин

Суддя І.О. Домнічева

Суддя В.С. Ломака