ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. Справа № 923/805/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Рубаник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Югцемент" смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області

до: приватної виробничо-комерційної фірми "Стройіндустрія" м. Херсон

про стягнення 501488грн. 51коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Негрут І.О., представник за довір. № 10/12-14 від 10.12.2014 р.

від відповідача - керівник Бурлаченко В.В.

Публічне акціонерне товариство "Югцемент" (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з приватної виробничо-комерційної фірми "Стройіндустрія" (відповідач) суму основного боргу в розмірі 392704 грн. 31 коп., пеню в розмірі 87802 грн. 01 коп. та 10% річних в розмірі 20982 грн. 19 коп., посилаючись на несвоєчасні розрахунки відповідача за договором поставки № 455 від 01.01.2014р.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному об'ємі та не заперечував проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 01.01.2014 р. було укладено договір поставки № 455 (далі Договір), за умовами якого (п.1.1.) позивач зобов'язався передати у власність відповідача цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим договором, а покупець зобов'язався прийняти цемент і сплатити за нього визначену договором ціну.

Пунктом 3.2. Договору сторони домовились, що цемент за цим договором може бути поставлений постачальником лише на умовах FCA або СРТ місце призначення (відповідно до умов Міжнародних правил Інкотермс в редакції 2010 р.). При цьому умови поставки партії цементу та вид транспорту, в якому має бути поставлена така партія цементу, визначаються сторонами додатково та вказуються в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, поставка цементу за цим договором буде здійснюватись постачальником частинами, розмір яких визначається покупцем та вказується у відповідних письмових заявках.

Пунктом 6.1. договору сторони узгодили, що ціна цементу, що буде поставлятися постачальником протягом терміну дії договору, погоджується сторонами щодо кожної партії цементу та вказується в додатках до договору.

Відповідно до п. 6.2. договору загальна вартість цього договору визначається як сукупна вартість цементу, який буде поставлений постачальником покупцю протягом терміну дії договору.

Згідно з п. 7.2. договору, покупець зобов'язаний оплатити поставлений цемент протягом 14 днів з дати поставки партії цементу.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладену низку додатків до договору поставки № 455 від 01.01.2014 р. (т.1 а.с. 29-52).

Матеріали справи містять заявки, відповідно до яких відповідач просив відвантажити згідно умов договору цемент зазначеної марки (т.1 а.с. 74-227).

Позивач, виконуючи умови договору, поставив відповідачу товар в період з 10.01.2014 р. по 23.10.2014 р. на суму 4099503 грн. 38 коп., що підтверджено видатковими накладними (т.2 а.с. 1-220, т.3 а.с. 1-199, т.4 а.с. 1-85).

Відповідно до пункту 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Позивач зазначає, що відповідач провів оплату в розмірі 3566200 грн., тим самим частково погасив суму заборгованості.

Крім того, позивач зазначає, що було здійснено переплату за поставлений товар по попередньому договору постачання на суму 140599 грн. 07 коп., яка була зарахована у рахунок оплати товару по даному договору.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати отриманого товару належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 392704 грн. 31 коп.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 8.2. договору передбачено, що в разі порушення відповідачем строків оплати цементу, встановлених в п. 7.2. договору, позивач має право стягнути, а відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) нараховується на розмір несплачених відповідачем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховується за весь період прострочення оплати відповідачем.

У зв'язку з порушення строків поставки товару за договором позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 87802 грн. 01 коп. за період з 07.11.2014 р. по 20.05.2015 р.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем в цій частині доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, ч.2 п. 8.2. договору зазначено, що у випадку порушення строків оплати цементу, позивач має право стягнути, а відповідач зобов'язаний сплатити позивачу додатково також проценти в розмірі 10% річних, які нараховуються на розмір оплати, та нараховуються за весь період прострочення оплати, а їх нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості.

У зв'язку з порушення строків поставки товару за договором позивач нарахував відповідачу 10% річних в сумі 20982 грн. 19 коп. за період з 07.11.2014 р. по 20.05.2015р.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем в цій частині доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 10029 грн. 77 коп. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з приватної виробничо-комерційної фірми "Стройіндустрія" (73000, м.Херсон, Бериславське шосе, 10, п/р 260006932 в АБ "Полтава-Банк", МФО 331489, ) на користь публічного акціонерного товариства "ЮГцемент" (57113, Миколаївська область, Миколаївський район, смт. Ольшанське, вул. Промислова, 9, п/р 2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805, ) суму основного боргу в розмірі 392704 грн. 31 коп., пеню в розмірі 87802 грн. 01 коп., 10% річних в розмірі 20982 грн. 19 коп. та 10029 грн. 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.07.2015 р.

Суддя В.П.Ярошенко