РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015Справа № 910/13048/15

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕРЛІФТ»

до комунального підприємства «ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВООГО ФОНДУ» Деснянського району м. Києва

про стягнення 17494,91 грн,

за участю представників сторін:

від позивача не з'явилися;

відповідача не з'явилися,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕРЛІФТ» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства «ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ» Деснянського району м. Києва, яким заявлено вимогу про стягнення з останнього заборгованості в сумі 17494,91 грн.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 28.11.2013 № ДС-52.

Відповідач надав суду письмові пояснення, якими позов відхилив, оскільки у КП «ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ» було вилучено, зокрема договір від 28.11.2013 № ДС-52 та акти виконаних робіт у зв'язку із досудовим розслідуванням.

Представники сторін в судове засідання 30 червня 2015 року не з'явилися, хоча про дату, час і місце були повідомленні у попередньому засіданні. Сторони обґрунтованих письмових пояснень з приводу неявки їх представників до суду не подали.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність обставин, які б позбавляли суд можливості вирішити спір по суті.

В судовому засіданні 30 червня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін, судом встановлено таке.

Між ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ», як підрядником, та КП «ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ», як замовником, укладено договір на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 28.11.2013 № ДС-52 (далі - договір), за умовами якого підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а замовник - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах, передбачених договором, та у відповідності із затвердженою договірною ціною та локальним кошторисом, які є додатком до договору та невід'ємною його частиною (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору здача-прийняття виконаних робіт оформлюється актами форми КБ-2в, які підписуються сторонами.

Згідно з п. 2.2 договору оплата робіт здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки замовником наданої форми актів - 3 (три) робочих днів.

Розрахунок за виконані роботи замовником проводиться протягом 10 (десяти) банківських днів після прийняття робіт, та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт (п. 2.7 договору).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 61 ЦК України.

Положеннями ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання своїх зобов'язань за договором, виконані роботи на суму 10308,79 грн, про що свідчить підписаний сторонами договору акт приймання виконаних робіт за листопад 2013 року від 27.02.2014 б/н (засвідчена копія вказаного акту міститься у справі).

Суд відзначає, що сторонами спору не надано доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача будь-яких зауважень або заперечень щодо робіт, виконаних і переданих за актом від 27.02.2014.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок, як стверджує позивач, порушення відповідачем умов договору, закріплених в п. 2.7, останній роботи не оплатив у зв'язку із чим, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 10308,79 грн.

З урахуванням вищенаведених обставин, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а також нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Положенням ч. 1 ст. 854 ЦК України унормовано, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 10308,79 грн, сторонами спору суду не надано.

Підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 10308,79 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт виконання позивачем робіт на підставі договору і порушення відповідачем грошового зобов'язання позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи, що в правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 360,10 грн та втрат від інфляції в сумі 6826,02 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені і визнані судом вірними.

Водночас з приводу доводів відповідача щодо відсутності в нього первинних бухгалтерських документів, на яких ґрунтується позов у справі, у зв'язку з їх вилученням на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2014 у справі № 761/8484/14-к (провадження № 1-кс/761/3168/2014), суд зазначає, що вони судом відхиляються, оскільки позовні вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами, оригінали яких судом оглянуто в судовому засіданні. Крім того, наявність кримінального провадження не перешкоджає розглядові даної справи і вирішення спору по суті.

Також суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості надати суду докази, як-то виписки з поточного рахунку або платіжні доручення, які б спростовували позов.

Твердження відповідача про не звернення до нього позивача із претензією з метою досудового врегулювання судом до уваги не приймається в силу тлумачення, наведеного в рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 (про досудове врегулювання спорів).

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства «ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВООГО ФОНДУ» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код 36657100, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕРЛІФТ» (04073, м. Київ, провулок Куренівський, буд. 17 «Ш»; ідентифікаційний код 33308688, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 10308,79 (десять тисяч триста вісім) грн 79 коп.; 3 % річних в сумі 360,10 (триста шістдесят) грн 10 коп.; втрати від інфляції в сумі 6826,02 (шість тисяч вісімсот двадцять шість) грн 02 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06 липня 2015 року.

Cуддя Я.А. Карабань