ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 925/2170/14

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю представники сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Бордунос Л.І. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" м. Полтава

до товариства з обмеженою відповідальністю "СК РЕСТАЛ" м. Черкаси

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 34800 грн. боргу за невиконання грошових зобов'язань по договору підряду №3527 від 28.07.2010 з тих мотивів, що договір підряду № 3527, предметом якого, є ремонт покрівель споруд у Машівській філії ВАТ «Полтаваобленерго» відповідачем не виконано. Ціна даного договору, відповідно до п. 6.3. становила 195000,00 грн.

24.12.2014 представник позивача подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог і просив суд стягнути з відповідача 58500 грн. (а.с.33).

Згідно з п. 7.1. договору позивач повинен був здійснити передоплату до початку виконання робіт у розмірі 30%, тобто в сумі 58500 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 8.2 договору відповідач зобов'язався виконати роботу протягом 60 робочих днів з моменту отримання авансу від позивача.

Позивачем було здійснено передоплату у розмірі 30 % 10 грудня 2010 р. платіжним дорученням № 9817. Строк дії договору сторони визначили до 15 квітня 2011 року та оскільки в термін дії договору відповідач не виконав роботу, то 15.04.2011 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 3527, якою передбачили зміну строку дії договору для виконання відповідачем свого обов'язку.

За умовами додаткової угоди строк дії договору закінчувався 30 грудня 2011 р. Відповідач до закінчення продовженого терміну дії договору роботи не виконав, про причини невиконання не повідомив, пояснень, заяв, листувань до позивача не надходило.

Позивач зазначив, що про повернення коштів по невиконаному договору № 3527 відповідачу було направлено листа № 1-11X4532 від 17.04.2013 з вимогою повернути авансові кошти, на який відповідач не відреагував.

Позивач вважає. що відповідач незаконно утримує перерахований позивачем аванс на виконання договору № 3527, оскільки правова підстава отриманих коштів відпала на підставі ст. 2 Цивільного кодексу України.

15.01.2015 представник позивача подав до суду клопотання, в якому збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути із відповідача 58 500 грн.

В судовому засіданні 20.01.2015 представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві. Крім того, подав письмові пояснення про те, що 10.12.2010 ПАТ «Полтаваобленерго» сплатило на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 58 500,00 грн. в якості авансу за ремонт споруд згідно рахунку 40 від 03.12.2010 по Договору № 3527 від 10.12.2010. При цьому, в призначенні платежу було зазначено: «аванс за ремонт покрівель і згідно рахунку 40 від 03.12.2010 року» (а.с.8).

У письмових поясненнях позивач стверджує, що ПАТ «Полтаваобленерго» позбавлене надати до суду вищенаведений рахунок внаслідок закінчення строку зберігання таких документів.

Зазначений рахунок був знищений, що зафіксовано відповідним Актом про виділення для знищення справ (документів), не внесених до Національного архівного фонду 24 березня 2014 року № 1 (а.с.68).

Відповідач у своїх письмових запереченнях та його представник у судовому засіданні заявлених вимог не визнав посилаючись на те, що в платіжному дорученні № 9817 від 10 грудня 2010 року немає посилань про те, що кошти перераховані по даному договору, в зв'язку з чим оцінювати спірні правовідносини, як такі, що виникли з договору підряду № 3527 від 28.07.2010 немає підстав.

Так, в судовому засіданні 20.01.2015 представник відповідача заявив про те, що додаткової угоди не існує, надав пояснення і заявив клопотання про витребування оригінала додаткової угоди та про призначення по ній судової експертизи.

10.02.2015 судом була призначена судова технічна експертиза документів, а розгляд справи - зупинено.

15.06.2015 розгляд справи поновлено та запропоновано сторонам надати в судове засідання оригінали доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень.

22.06.15 суд отримав телеграму від імені представника позивача із проханням відкласти розгляд справи.

Телеграма не засвідчена у встановленому порядку, докази на підтвердження обставин, зазначених у телеграмі не подано, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не подано доказів поважності причин нез'явлення представника позивача в судове засідання і заява про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Справа розглядається за наявними матеріалами в порядку, визначеному ст.75 ГПК України.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 08.05.2015 № 3386/15-33, приходить до наступного.

28.07.2010 за № 3527 сторони уклали договір підряду на ремонт покрівель споруд Машівської філії відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - договір № 3527).

Із дослідженого в судовому засіданні Статуту позивача вбачається публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» є новим найменуванням відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (а.с.14-16).

За умовами п.2.3 Договору № 3527 склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Розділом 5 Договору № 3527 сторони закріпили умови виконання робіт. Зокрема, п.5.1 і п. 5.4 передбачено, що Підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену цим Договором із свого

матеріалу і своїми засобами, за винятком того матеріалу, який згідно з кошторисною документацію надає Замовник.

Замовник протягом 3 робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором передає Підрядникові необхідну проектну документацію: креслення, зразки та інші необхідні документи для виконання роботи.

Пунктом 8.1 Договору № 3527 на підрядника покладено обов'язок розпочати виконання роботи протягом 3 робочих днів з моменту отримання від Замовника затвердженої проектної документації, а також авансу та

матеріалу, якщо це передбачено цим Договором (а.с.9-12).

Доказів передачі підряднику (відповідачу) проектно-кошторисної документації позивач (замовник) до суду не надав.

П.14.2 договору № 3527 сторони визначили строк дії договору у будь-якому випадку до 15 квітня 2011 р. (а.с.11).

Платіжним дорученням № 9817 від 10 грудня 2010 року позивач перерахував на рахунковий рахунок відповідача 58500 грн. Призначення платежу зазначене, як «аванс за ремонтпокрівель споруд згарах. 40 від 03.12.2010 НДС 9750,00 грн.» (а.с.8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на зміст додаткової угоди № від 15.04.2011 до договору № 3527 (а.с.13).

Перевіряючи доводи сторін, суд з'ясував таке.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України, законами України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про поштовий зв'язок", цим Законом, іншими актами законодавства України та нормативно-правовими актами Національного банку України, а також Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів.

Поняття та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України, а також відповідальність суб'єктів переказу визначені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Закон містить, зокрема такі положення:

Переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;

- платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача;

- платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом внесення до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів;

Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - члену платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» та з метою приведення порядку здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті у відповідність до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України Правління Національного банку України прийнято Постанову від 21.01.2004 №22, якою затвердив Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція НБУ). Інструкція, зокрема містить такі положення:

Терміни в цій Інструкції вживаються в такому значенні:

платник - особа, з рахунку якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки разом з відповідною сумою коштів;

платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача;

розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача;

Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів за цими формами заповнюються згідно з вимогами додатка 8 до цієї Інструкції та відповідних її глав.

У бланках форм розрахункових документів допускається застосування як слова "отримувач", так і слова "одержувач".

Відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Із пояснень представників сторін та поданих документів, зокрема судових рішень у справі № 925/1973/13 вбачається, що у липні 2010 року між сторонами було укладено декілька договорів підряду (№ 3527; № 3529).

Відтак, для з'ясування на виконання умов якого саме із договорів позивач перераховував відповідачу 58000 грн., суд повинен був дослідити оригінал рахунка № 40 від 03.12.2010.

Із дослідженого в судовому засіданні поясненні представника позивача від 13.01.2015 № 10-73/183 вбачається. що ПАТ «Полтаваобленерго» позбавлене надати до суду вищенаведений рахунок внаслідок закінчення строку зберігання таких документів.

Зазначений рахунок був знищений, що зафіксовано відповідним Актом про виділення для знищення справ (документів), не внесених до Національного архівного фонду 24 березня 2014 року № 1 (а.с.68).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч приписів ст.33 ГПК України, надав до суду належних і допустимих доказів того факту, що він перерахував 58000 грн. саме по договору № 3527.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.01.2015 стверджував, що додаткова угода, на яку посилається позивач, сторонами не укладалась і запропонував призначити судову технічну експертизу додаткової угоди (а.с.73-75; 78).

Ухвалою суду від 10.02.2015 призначено судову технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - КНДІСЕ).

Суд поставив перед експертами такі запитання:

1. Чи виготовлено додаткову угоду №1 до договору підряду № 3527 від 28.07.2010 року шляхом монтажу за допомогою комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

2. Чи використані для створення додаткової угоду №1 до договору підряду № 3527 від 28.07.2010 реквізити додаткової угоди №1 до договору підряду №3365 від 27.07.2010 (а.с.87-89).

Суд бере до уваги, що ухвалою від 17.03.2015 суд витребовував у позивача оригінали доказів, на яких ґрунтується позовна вимога, в т.ч. оригінал додаткової угоди № 1 від 15.04.2011 (а.с.95-98).

24.03.2015 представник позивача в судове засідання не з'явився, витребуваних судом оригіналів доказів, в т.ч. оригінал додаткової угоди № 1 від 15.04.2011, позивач суду не надав.

Судовий експерт надіслав суду повідомлення № 3386/15-33 про неможливість дачі висновку через невиконання клопотання експерта, а матеріали справи були повернуті до господарського суду.

Суд вимушений розглядати справу за наявними матеріалами.

Відтак, доводи позивача про зміну умов договору № 3527 шляхом укладання додаткової угоди № 1 є не доведеними належними і допустимими доказами.

Взагалі, факт отримання 58 000 грн. відповідач не оспорює, а тому, право позивача щодо повернення цих коштів є порушеним.

Суд констатує, що позивач, отримавши заперечення відповідача на позов із заявою про застосування позовної давності, не надав суду належних і допустимих доказів поважності причин пропущення позовної давності.

При прийнятті рішення суд враховує правові позиції Верховного Суду України:

Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності (ст. 261 ЦК України) має важливе значення, оскільки від цього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (постанова Верховного Суду України від 27 травня 2014 р. у справі № 3-23гс14).

Суд приходить до висновку, що із доводів позивача та матеріалів справи не вбачається об'єктивно непереборних обставин, які перешкодили б позивачу подати позовну заяву у встановлений законом строк - починаючи із 16 квітня 2011 р.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку з тим, що сплив строк позовної давності.

У відповідності до приписів ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку, визначеному ГПК України після складення і підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено

та підписано 30.06.2015.

СУДДЯ В.В.Єфіменко