КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа№ 910/7068/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Корсакової Г.В.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2015

у справі № 910/7068/15-г (суддя Ломака В.С.)

за позовом Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства"

до Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар"

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача: Івашко В.В.,

від відповідача: Шкурупій О.І.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору № 9 від 01.11.2013 про надання послуг з очистки стічних вод та продаж установки.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що вказаний договір суперечить ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.10.2000 № 247, та у зв'язку з наданням позивачу неповної та недостовірної інформації стосовно предмету продажу, установки Аквахлор-500М та введенням в оману покупця стосовно продукту (дезінфекційного засобу), який виробляється установкою, що мало істотне значення для укладення та виконання умов договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі № 910/7068/15-г в задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів відносно оспорюваного договору.

Суд не знайшов доводи позивача щодо обману обґрунтованими з урахуванням встановлених у справі № 927/1290/14 обставин введення спірної установки в експлуатацію, а також, з огляду на відсутність доказів звернення позивача до відповідача з вимогами про надання документів, без яких, за твердженням позивача, він не може здійснювати діяльність по очищенню стічних вод з використанням вказаної установки, доказів відмови відповідача надати такі документи або ж надання недостовірної інформації відносно предмету продажу.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2015 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. Скаржник зазначає, що його було введено в оману продавцем - поширено інформацію, що має ознаки такої, що вводить в оману відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". За твердженням скаржника, відповідачем до тексту договору № 9 від 01.11.2003 була внесена недостовірна інформація та неправдиві відомості відносно предмету продажу, електрохімічної установки "Аквахлор-500М", а саме відносно її характеристик, придатності до застосування, продукту, який виробляється цією установкою. До моменту повної попередньої оплати за товар та оплати послуг по виробництву дезінфектанту шляхом генерування цього засобу і очищення ним стічних вод, право власності на установку до позивача не переходило і він не мав змоги отримати супровідні документи та пересвідчитись, що електрохімічна установка "Аквахлор-500М" не може виробляти на законних підставах зареєстрований в Україні за ПП "Акватранс" дезінфікуючий засіб "Біостоп-Л".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.06.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати від 30.06.2015 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, сформовано колегію суддів для розгляду справи № 910/7068/15-г у складі головуючого судді: Хрипуна О.О., суддів: Корсакової Г.В., Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" у справі № 910/7068/15-г прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

В судовому засіданні 30.06.2015 колегія суддів відхилила, як безпідставне, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до сплати заявником апеляційної скарги судового збору за розгляд майнового спору.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, вказавши, що електрохімічна установка "Аквахлор-500М" виробляє дезінфектант для очищення стічних вод, що встановлено під час розгляду справи № 927/1290/14, отримання, за необхідності чи бажання, позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи в компетенції позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Дійсно, відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб'єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:

містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;

містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб'єкта господарювання;

приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;

містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.

Проте, як зазначено у ст. 20 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Законом, а саме: накладення штрафу за недобросовісну конкуренцію (ст. 21), відшкодування шкоди (ст. 24), вилучення товарів з неправомірно використаним позначенням та копій виробів іншого суб'єкта господарювання (ст. 25), спростування неправдивих, неточних або неповних відомостей (ст. 26), в порядку передбаченому главою 6 цього Закону.

Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману врегульовано ст. 230 ЦК України. Так, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення, відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.11.2013 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) було укладено договір № 9 про надання послуг по очищенню стічних вод та продаж установки та підписано додаток № 1 специфікацію № 1 до вказаного договору.

За умовами вказаного договору відповідач зобов'язується за завданням позивача надати послуги з очистки стічних вод в порядку та на умовах визначених цим договором (п.п. 1.1 договору).

Сторони погодили, що відповідач за свій рахунок, встановлює на території позивача у його приміщенні установку по очищенню стічних вод "Редо-500" або "Аквахлор-500М" у комплекті, які за своїми якостями ідентичні (надалі у договорі установка). Установка є власністю МПВКП "Шар". Собівартість установки: 1040000,00 грн. (на протязі восьми місяців). Установка робить у автоматичному режимі. Після встановлення установки підписується акт про ввід установки в експлуатацію. Відповідач протягом дії договору, своїми робітниками обслуговує установку по очищенню стічних вод. Відповідач постачає та забезпечує установку по очищенню стічних вод засобом дезінфекційним "Біостоп-Л", яким оброблюється та очищується не більше 12 000 куб. м. стічних вод за добу (п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.4 договору).

У відповідності до додатка № 3 до спірного договору, установка є власністю відповідача до повного розрахунку по цьому договору позивачем. Графік передоплати за установку "Аквахлор-500М" з додатковим устаткуванням (часткова передоплата): 550000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 91668,50 грн. - до 25 червня 2014 року; 180000,00 грн. в т. ч. ПДВ - 30000,00 грн. - до 25 липня 2014 року; 160000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 26667,80 грн. - до 25 серпня 2014 року. На суму проведеною передоплати виконавець передає рахунок, податкову накладну. Після оплати за устаткування як передбачено пунктом 1 цього додатку, а також виконання додатку № 2 цього договору установка "Аквахлор-500М" стає власністю замовника та передається по бухгалтерським документам - доручення, накладна.

З урахуванням змін та доповнень від 30.01.2014 до договору № 9 від 01.11.2013 та додатків № 2, № 3 від 30.01.2014 до нього, сторонами погоджено, що відповідач зобов'язався за завданням позивача надати послуги з очистки стічних вод на протязі трьох місяців, провести монтажні та установочні роботи і продати установку "Аквахлор-500М" на умовах передоплати (п. 1.1 договору).

30.12.2013 позивачем та відповідачем складено та підписано Акт про приймання та виробництво дезінфікуючого засобу "Біостоп-Л", згідно з яким сторонами проведено контрольний огляд діючої установки "Аквахлор-500М" та встановлено, що установка підготовлена до експлуатації по очистці стічних вод. Установка виробляє дезінфікуючий засіб "Біостоп-Л". Лабораторія дала підтвердження, що установка "Аквахлор-500М" виготовляє продукт "Біостоп-Л". Претензій до роботи установки "Аквахлор-500М" у сторін не має.

Також, 30.12.2013 з посиланням на договір № 9 від 01.11.2013 сторонами складено Акт передачі на відповідальне збереження установки "Аквахлор-500М" та додаткового обладнання установки, вартістю 1040000,00 грн.

Під час провадження у даній справі судом першої інстанції було з'ясовано, що між сторонами в судовому порядку розглядався спір щодо розрахунків за договором, а саме: МПВКП "Шар" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 1040000,00 грн. боргу, з якого 890000,00 грн. вартість установки "Аквахлор-500М" та 150000,00 грн. вартість послуг по очистки стокових вод за період січень - березень 2014 р., включно. Позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 9 від 01.11.2013 про надання послуг по очистки стокових вод та продажі установки (з урахуванням змін та доповнень), а також додатків № 2, № 3 від 30.01.2014 до нього.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 28.10.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 927/1290/14, позов задоволено повністю. Вказані судові рішення обґрунтовані тим, що покупець за спірним договором за установку "Аквахлор-500М" не розрахувався, чим порушив його умови.

Звернувшись з позовом до суду про визнання недійсним укладеного між сторонами договору, позивач вказує на те, що відповідачем було введено його в оману відносно предмету продажу, не надано достовірної і повної інформації щодо нього. Зокрема, відповідачем за спірним договором продано товар, який в дійсності не може використовуватись для виробництва легального сертифікованого на території України дезінфікуючого засобу для очистки стічних вод.

Так, Ніжинський міськрайонний відділ лабораторних досліджень стосовно проведення хімічного аналізу та встановлення хімічного складу розчину, який в період з 01.11.2013 по 31.12.2014 міг бути отриманим в результаті роботи електрохімічної установки "Аквахлор-500М (виробник Росія), встановленої на території КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства", листом від 19.03.2015 № 215 повідомив позивачу, що до нього не було звернень з цього приводу у вказаний період.

Ніжинським місьрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Чернігівській області на запит КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" листом від 20.04.2015 № 15.1.-05/338 повідомлено, що електрохімічна установка "Аквахлор-500М" не може використовуватись позивачем на законних підставах без отримання попереднього позитивного висновку державної санітарно-епідемілогічної експертизи, оскільки відсутні передбачені Законом відповідні документи, які підтверджують, що ця установка, продукція, що виготовляється в результаті її діяльності, сертифікована на території України та повністю відповідає вимогам, що стосуються безпеки та благополуччя населення, а також відсутні документи, що підтверджують правомірність та законність її ввезення на територію України з метою використання у господарській діяльності, пов'язані з централізованим постачанням та водовідведенням. Крім того, офіційним виробником дезінфекційного засобу "Біостоп-Л", державна реєстрація якого проведена в Україні 25.09.2012, є спеціалізоване підприємство ПП "Акватранс", м. Луганськк. Всі дозвільні документи для експлуатації електрохімічної установки "Аквахлор-500М", що стосується санітарно-епідеміологічної безпеки її використання мають бути отримані безпосередньо до цього об'єкту.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10 постанови від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснив, що під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Як вбачається із змісту договору № 9 від 01.11.2013, відповідач зобов'язався установити на території позивача установку по очищенню стічних вод "Аквахлор-500М" та ввести її в експлуатацію та надавати протягом кількох місяців послуги з очищення стічних вод, виробленим цією установкою із сировини NaCl дезінфікуючим засобом "Біостоп-Л" (п. 2.1, 4.1., 3.1.6, 8.5). Додатком до договору є:

1. Додаток № 1 - кошторис розходів.

2. Лист ПП "Акватранс" м. Луганськ № 70 від 15.05.2013.

3. Свідоцтво про державну реєстрацію дезінфікуючого засобу № 05.03.02-08/310 від 25.09.2012.

4. Висновок Державної санітарно-епідеміологічної служби від 16.08.2012 № 05.-3.02-07/82167.

5. Висновок Державної санітарно-епідеміологічної служби від 30.08.2012 № 05.-3.02-04/86079.

6. Опросний лист МП ВКП "Шар".

Наявність у переліку додатків до договору зазначених документів свідчить, що позивач, укладаючи даний договір, був поінформований про те, що висновок на відповідність вимогам діючого санітарного законодавства України як і свідоцтво про державну реєстрацію дезінфікуючого засобу № 05.03.02-08/310 від 25.09.2012 отримав дезінфікуючий засіб "Біостоп-Л" виробництва ПП "Акватранс" за ТУ У 20.2-1:2012 "Засоби дезінфекційні "Біостоп". Технічні умови", саме його внесено до державного реєстру дезинфікційних засобів 2012 року та реєстру санітарно-епідеміологічних висновків - нормативно-директивні документи МОЗ України.

Поінформованість позивача виключає висновок про замовчування відповідачем обставин, що мали істотне значення для правочину.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до статуту, предметом діяльності КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, надання послуг з технічного консультування (видача технічних умов на проектування мереж водопостачання та водовідведення, обстеження каналізаційних випусків), технічні випробування та дослідження (хіміко-бактеріологічний аналіз питної та стічної води). Наявність ліцензії (Серія АЕ № 263853, строком дії з 06.04.2011 по 05.04.2016) свідчить про обізнаність з ліцензійними умовами на провадження діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, позивач поінформований про вимоги законодавства, що стосується санітарно-епідеміологічної безпеки та використання дезінфекційних засобів з очистки води та не міг бути введений в оману відповідачем з цього питання.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог на те, що відповідачем не було надано йому необхідних документів на предмет продажу, не можуть свідчити про наявність підстав для визнання договору недійним.

Так, відповідно до ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В даному випадку, як справедливо зазначив суд першої інстанції, позивач більше року не приймав рішення про повернення спірної установки відповідачу та не заявляв вимог про надання відповідних документів, якщо такі надані не були, що відповідно ставить під сумнів вказані доводи.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів відносно оспорюваного договору.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" на рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі № 910/7068/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі № 910/7068/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Г.В. Корсакова

Р.І. Самсін