ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа № 922/2566/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Давидюк О.М., довіреність від 07.04.15р.;

відповідача - Машир В.О., довіреність від 01.03.15р.;

3-ї особи - Бойко О.І., довіреність № 246, від 07.04.15р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3251 Х/1-42) на рішення господарського суду Харківської області від 19.05.15 у справі № 922/2566/15

за позовом ТОВ СП "Колос", с. Гоптівка;

до ТОВ "Украгрозапчастина" м. Харків;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне Акціонерне Товариство "Актабанк", м. Дніпропетровськ;

про розірвання договору поставки

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19 травня 2015 року (суддя Прохоров С.А.) відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

У судове засідання, яке відбулось 01 липня 2015 року з'явились належні представники сторін.

Під час судового засідання Публічним Акціонерним Товариством "Актабанк" було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 19.05.15 у справі № 922/2566/15 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ СП "Колос" без задоволення.

Розглянувши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

01.07.2013 р. між ТОВ "СП Колос" та ТОВ "Украгрозапчастина" було укладено договір поставки, за умовами якого відповідач приймає на себе зобов'язання поставити на користь позивача сільськогосподарську техніку та запасні частини до неї, а позивач приймає на себе зобов'язання сплатити вартість поставленої техніки, відповідно до цін, визначених сторонами у додатках до договору.

На виконання умов п. 1.1. договору, сторонами в момент його укладання було погоджено кількість сільськогосподарської техніки, що поставляється, а саме: глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. (який був куплений за 426082,44 грн., в т.ч. ПДВ 20%) та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт. (який був куплений за 1661923,76 грн., в т.ч. ПДВ 20%.)

Позивач зазначає, що внаслідок виникнення економічної кризи він не може належним чином виконати обов'язки стосовно своєчасної оплати вартості техніки за договором поставки, так як це призведе до його неплатоспроможності та унеможливить подальше здійснення ним господарської діяльності.

На підставі зазначеного просить суд:

-розірвати договір поставки № 204 від 01.07.25013 р., укладений між ТОВ "Украгрозапчастина" та ТОВ СП "Колос", внаслідок істотної зміни обставин за яких він укладався;

-надати ТОВ СП "Колос" право передати ТОВ "Украгрозапчастина" в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 204 від 01.07.2013 р., глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-зобов'язати ТОВ "Украгрозапчастина" прийняти в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 204 від 01.07.2013 р. глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-визнати заборгованість ТОВ "СП Колос" перед ТОВ "Украгрозапчастина" такою, що повністю погашена внаслідок передачі глибокорозпушувача CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактора CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-перерозподілити грошові кошти в розмірі 440000,00 грн., вже сплачені ТОВ "СП Колос" на користь ТОВ "Украгрозапчастина" в якості компенсації зменшення вартості глибокорозпушувача CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактора CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт., залишок стягнути на користь ТОВ "СП Колос".

Судом першої інстанції з огляду на не надання позивачем до суду доказів в обгрунтування наявності зміни обставин, які б звільняли його від виконання договору, а також той факт, що трактор колісний марки CASE IH MAGNUM 340, 2012 р.в., реєстраційний номер 12981АХ та транспортний засіб, глибокорозпушувач, номер об'єкта YCD059637/116, CACE ECOLO TIGER 530C, 2012 р. є предметом застави, що в силу приписів ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9, 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" унеможливлює їх відчуження без згоди заставодержателя, було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним висновком суду першої інстанції позивач в обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, в якості підстави задоволення позовних вимог, на:

1)наявності економічної кризи як істотної зміни обставин;

2)безпідставності застосуванням судом положень статті 17 ЗУ "Про заставу".

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 01.07.2013 р. між ТОВ "СП Колос" та ТОВ "Украгрозапчастина" було укладено договір поставки, за умовами якого відповідач приймає на себе зобов'язання поставити на користь позивача сільськогосподарську техніку та запасні частини до неї, а позивач приймає на себе зобов'язання сплатити вартість поставленої техніки, відповідно до цін, визначених сторонами у додатках до договору.

На виконання умов п. 1.1. договору, сторонами в момент його укладання було погоджено кількість сільськогосподарської техніки, що поставляється, а саме: глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. (який був куплений за 426082,44 грн., в т.ч. ПДВ 20%) та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт. (який був куплений за 1661923,76 грн., в т.ч. ПДВ 20%.)

Позивач вказує, що при укладанні договору, сторонами було погоджено розстрочення оплати вартості поставленого товару на строк до 29.08.2014 р., оскільки позивач не мав можливості сплатити вартість замовленого товару одномоментно, оскільки доходи від здійснюваної ним сільськогосподарської діяльності не надавали змоги оплатити вартість вказаної техніки в момент її вчинення.

За договором поставки № 204 від 01.07.2013 р. позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 440 000,00 грн.

В той же час, як зазначає позивач, внаслідок виникнення економічної кризи він не може належним чином виконати обов'язки стосовно своєчасної оплати вартості техніки за договором поставки, так як це призведе до його неплатоспроможності та унеможливить подальше здійснення ним господарської діяльності, а тому просить суд розірвати договір поставки № 204 від 01.07.25013 р., укладений між ТОВ "Украгрозапчастина" та ТОВ СП "Колос" внаслідок істотної зміни обставин за яких він укладався.

З приводу наведеного, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

-в момент укладання договору, сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

-зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

-виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;

-із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору в порядку ст. 652 ЦК України обов'язковим чинником, який надає право суду розірвати договір на вимогу зацікавленої сторони, повинна бути одночасна наявність перелічених умов. Якщо хоча б одна з перелічених умов відсутня, застосування ст. 652 ЦК України як підстави для розірвання договору є помилковим.

Так, позивачем не надано суду доказів в обгрунтування наявності зміни обставин, які б звільняли його від виконання договору.

Слід відмітити, що ризик є однією із ознак підприємництва (згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здіцснюється суб"єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку). Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Отже, складнощі, які виникли у позивача з виконанням спірного договору поставки охоплюється його підприємницьким ризиком.

Колегія суддів звертає увагу, що межах пункту 3.1. договору сторони передбачили, що ціна в гривні, яка визначається в додатках до договору, є динамічною та може змінюватись відповідно до зміни курсу долара США до курсу гривні. У випадках зміни курсу долара США до курсу гривні пропорційно змінюється й ціна товару у гривні.

Таким чином, в положенні договору сторонами було передбачена можливість зростання ціни товару в разі зміни курсу долара США до курсу гривні. Відтак, положеннями договору визначено як можливість настання зміни обставин (зростання курсу долара США до курсу гривні) так і понесення позивачем ризиків в разі зміни обставин (зростання ціни товару).

За таких обставин, колегія суддів на противагу доводам апеляційної скарги ТОВ "СП Колос" зазначає, що останнім не доведено всієї сукупності обставин, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, як підстави для розірвання договору поставки № 204 від 01.07.2013 р.

Окрім цього, звертаючись з позовною заявою ТОВ СП "Колос" просить суд:

-надати ТОВ СП "Колос" право передати ТОВ "Украгрозапчастина" в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 204 від 01.07.2013 р., глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-зобов'язати ТОВ "Украгрозапчастина" прийняти в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 204 від 01.07.2013 р. глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактор CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-визнати заборгованість ТОВ "СП Колос" перед ТОВ "Украгрозапчастина" такою, що повністю погашена внаслідок передачі глибокорозпушувача CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактора CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт.;

-перерозподілити грошові кошти в розмірі 440000,00 грн., вже сплачені ТОВ "СП Колос" на користь ТОВ "Украгрозапчастина" в якості компенсації зменшення вартості глибокорозпушувача CASE ECOLO TIGER 530 С, серійний номер YCD059637 в кількості 1 шт. та трактора CASE MAGNUM 340, серійний номер ZCRD01868 в кількості 1 шт., залишок стягнути на користь ТОВ "СП Колос";

колегія суддів зазначає наступне.

Однак, як слідує з матеріалів справи, 10.02.2014 р. між ПАТ "Актабанк" (3-я особа та ТОВ "СП Колос" (позивач) укладено кредитний договір № 01-1691/Т, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 1300000,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, передбачені договором, а саме до 28.01.2015 р.

Також між ПАТ "Актабанк" та ТОВ "СП Колос" як заставодавцем був укладений договір застави основних засобів № 01-1691/Т/1 від 10.02.2014 р., в п. 1.1. якого зазначено, що цей договір забезпечує виконання заставодавцем зобов"язань, що випливають з укладеного між заставодавцем та заставодержателем кредитного договору № 01-1691/Т від 10.02.2014 р. та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого заставодавець зобов'язаний повернути заставодержателю кредитні кошти в сумі 1300000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 28.01.2015 р. включно або достроково у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно п. 1.2. договору, на забезпечення виконання заставодавцем кредитного договору заставодавець передає в заставу належну йому на праві власності сільськогосподарську техніку, а саме: глибокорозпушувач CASE ECOLO TIGER 530 С 2012 р.в. та культиватор GREAT PLAINS 8539FCC 2011 р.в.

Також між ПАТ "Актабанк" та ТОВ "СП Колос" як заставодавцем був укладений договір застави № 01-1691/Т/4 від 10.02.2014 р., реєстровий номер 461, згідно п. 1.1. якого зазначено, що цей договір забезпечує виконання заставодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного між заставодавцем та заставодержателем кредитного договору № 01-1691/Т від 10.02.2014 р. та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого заставодавець зобов'язаний повернути заставодержателю кредитні кошти в сумі 1300000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 28.01.2015 р.

В забезпечення виконання основного зобов'язання згідно п. 1.2. договору застави заставодавець передав в заставу належне йому на праві власності майно, а саме транспортний засіб: трактор колісний марки CASE IH MAGNUM 340, 2012 р.в., реєстраційний номер 12981АХ.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що трактор колісний марки CASE IH MAGNUM 340, 2012 р.в., реєстраційний номер 12981АХ та транспортний засіб, глибокорозпушувач, номер об'єкта YCD059637/116, CACE ECOLO TIGER 530C, 2012 р. є забезпеченням виконання ТОВ "СП Колос" зобов'язань, що випливають з укладеного між ПАТ "Актабанк" та ТОВ "СП Колос" кредитного договору № 01-1691/Т від 10.02.2014 р.

Разом з цим, згідно ст. 572 ЦК України в силу застави має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.02.2014 р. № витягу 43442616 до державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про обтяження: іншого транспортного засобу, трактор колісний, номер об'єкта ZCRD01868, номер державної реєстрації 12981АХ, марка CASE IH MAGNUM 340, рік випуску - 2012, двигун № 11Н00018194. Обтяжувачем за даним обтяженням є ПАТ "Актабанк", а підставою обтяження є договір застави 01-1691/Т/4 від 10.02.2014 р.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.02.2014 р. № витягу 43442565 до державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про обтяження: інший транспортний засіб, глибокорозпушувач, номер об'єкта YCD059637/116, CACE ECOLO TIGER 530C, 2012 р.в. 1 шт. та інший транспортний засіб, культиватор, номер об'єкта: GP-1776CC/108, GREAT FLAINS 8539FCC 2011 р.в. 1 шт. Обтяжувач є ПАТ "Актабанк", а підставою обтяження є договір застави основних засобів 01-1691/Т/1 від 10.02.2014 р.

Термін дії обтяження заставленого майна встановлений до 11.02.2019 р.

У відповідності до положень ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

В силу приписів частини 1, 2 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем та боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 23 Закону, відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Судом першої інстанції було правомірно взято до уваги, що відповідно до п.п. 1.6.1., 1.6.2. договору застави № 01-1691/Т/4 від 10.02.2014 р., заставодавець гарантував, що предмет застави на момент посвідчення договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, під заставою, у т.ч. податковою, та в спорі, під арештом та забороною відчуження не перебуває.

Згідно п. 1.6.4., предмет застави не підлягає вилученню і вільний від зобов'язань, крім передбачених договором. П. 2.3.4. договору передбачено, що заставодавець зобов'язався не відчужувати предмет застави, будь-яку його частину, не передавати його в оренду, майновий найом, лізинг, у спільну діяльність або позичку, користування на будь-яких інших підставах іншим особам або інше розпорядження предметом застави, не видавати довіреності на користування та розпорядженням предметом застави без письмової згоди заставодержателя.

П. 2.3.12. договору передбачено, що заставодавець зобов'язався не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати, передавати до статутного фонду юридичних осіб), не передавати предмет застави в найом (оренду) як внесок за договором про спільну діяльність, лізинг, інші види користування, не списувати з балансу, не знищувати фізично, не розпоряджатися будь-яким іншим чином. Предметом застави в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а також не укладати щодо предмету застави або його частини будь-які угоди без письмової згоди заставодержателя.

Відповідно до п. 1.5.1., 1.5.2. договору застави № 01-1691/Т/1 від 10.02.2014 р., заставодавець свідчить, що він є належним власником предмету застави, ніяким чином не обмежений у розпорядженні предметом застави, до укладання договору ні предмет застави, ні будь-яку його частину нікому будь-яким способом не відчужено, не заставлено іншим способом не передано в оренду, найм, користування на будь-яких інших підставах, він не є предметом судового спору і не перебуває під забороною (арештом) та у податковій заставі, ніякі треті особи не мають на нього будь-яких прав, не обтяжений будь-якими боргами чи зобов'язаннями.

Згідно з п. 2.2.9. договору застави, протягом строку дії договору (до повного виконання заставодавцем зобов'язань за основним зобов"язанням), без попереднього письмового узгодження з заставодержателем не обтяжувати предмет застави будь-якими іншими зобов"язаннями, не переміщувати (не змінювати місцезнаходження) предмету застави.

Судом апеляційної інстанції наголошується, що у відповідно до ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9, 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Твердження позивача про неправильне застосування судом положень статті 17 Закону України "Про заставу" є безпідставними враховуючи наступне.

У відповідності до положень вказаної статті заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Позивач помилково вважає, що вказана норма не містить обмежень щодо прав суду на винесення рішення про відчуження заставленого майна, оскільки як положення даної норми так і приписи цивільного законодавства не наділяють суд повноваженнями відчуження предмету застави без згоди заставодержателя. В той час, як при здійсненні правосуддя господарський суд неухильно дотримується норм матеріального права.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що ПАТ "АКТАБАНК" письмової згоди на передачу заставного майна в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем за договором поставки не надавав.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором №01-1691/Т від 10.02.2014 року позивачем також не було надано, що підтверджує дійсність всіх обтяжень переданого в заставу майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що суперечать положенням ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9, 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", статті 17 Закону України "Про заставу", а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення рішення господарського суду Харківської області від 19.05.15 у справі № 922/2566/15 без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ СП "Колос" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.05.15 у справі № 922/2566/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України

Повний текст постанови складено 06.07.2015 р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.