РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №917/474/15
За позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Девелопмент"

про стягнення 21 455,28 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Кривошей Д.В. (дов. № 220/316/д від 18.05.2015 року)
від відповідача не з'явився
від прокуратури Тимко В.В. (посвідчення № 025581)
Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16 червня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Девелопмент" про стягнення 21 455,28 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.03.2014 року між сторонами укладено Договір №286/3/14/2 від 14.03.2014 року про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до якого відповідач зобов'язувався поставити до 31.03.2014 року включно черевики хромові з високими берцями клеєпрошивного методу кріплення, які були поставлені з простроченням, у зв'язку з чим відповідач є таким, що прострочив виконання договірного зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.04.2015 року матеріали справи № 917/474/15 було скеровано за підсудністю до Господарського суду міста Києва відповідно до вимог статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

20.04.2015 року в результаті автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва справу передано судді Стасюку С.В. для розгляду спору по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2015 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 917/474/15 до свого провадження, розгляд справи призначено на 21.05.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 21.05.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.04.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 21.05.2015 року представники позивача та прокуратури надали документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.05.2015 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 16.06.2015 року.

В судовому засіданні 16.06.2015 року представники позивача та прокуратури надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 16.06.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.05.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03028, м. Київ, вул. Оскольська, буд. 31 на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2014 року між Міністерством оборони України (далі - Замовник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Індастріал Девелопмент" (далі - Постачальник, Відповідач) укладено Договір №286/3/14/2 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов'язується у 2014 році поставити Замовнику взуття різне, крім спортивного, захисного та ортопедичного (лот 2. Черевики хромові з високими берцями клеєпрошивного методу кріплення) (далі - Товар), а Замовник забезпечити приймання та оплату Товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в цьому договорі.

Згідно з пунктом 1.2. Договору номенклатура Товару, передбаченого до поставки за Договором, характер, вимоги згідно яких виготовляється Товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються даною Специфікацією: строк (термін) постачання Товару до 31.03.2014 (включно). Загальна кількість Товару, яку необхідно поставити - 6 300 пар хромових черевик з високими берцями клеєпрошивного методу кріплення на загальну суму 1 950 480,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.7. Договору передбачено, що приймання Товару оформлюється Актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний Акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється Замовнику після відправки Товару разом з рахунком-фактурою.

Приписами п. 3.1. Договору ціна останнього становить 1 950 480,00 грн., у тому числі ПДВ 325 080,00 грн. - загальний фонд.

Сторони погодили, що розрахунки за фактично поставлений Товар проводяться протягом 90 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений Товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі) ( пункт 4.1 Договору).

Згідно з приписами пункту 5.1. Договору Товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Датою поставки Товару вважається дата вказана одержувачем Замовника у Акті приймального контролю якості Товару та видатковій накладній Постачальника (пункт 5.3. Договору).

У відповідності до пункту 6.3.1. Договору Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку Товару, у строки, встановлені Договором.

Сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язань Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору (пункт 7.3.4. Договору);

До вказаного Договору між сторонами була укладена Додаткова угода та Додатки, а саме:

-Додаток №1 "Рознарядка Міністерства оборони України за специфікацією";

-Додаток №2 "Ростовка Міністерства оборони України за специфікацією";

-Додаткова угода №1 від 28.05.2014 року, згідно якої було внесено зміни до розділу ХІІІ Договору "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін".

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що Відповідач відповідно до умов укладеного Договору порушив строки постачання Товару, у зв'язку з чим Позивач вказує на наявність підстав стягнення пені у розмірі 21 455,28 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статей. 173, 174, 175 Господарського кодексу України статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що поставка Товару згідно з пунктами 1.2, 5.3. Договору була здійснена 02.04.2014 року, 10.04.2014 року, 14.04.2014 року, 24.04.2014 року що підтверджується Актами приймального контролю якості, які підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України, та положень пункту 1.2. Договору, Постачальник здійснює постачання Товару до 31.03.2014 року (включно).

Таким чином, після спливу указаного пунктом 1.2 Договору строку поставки Постачальник вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується прострочення Постачальника з поставки Товару на підставі Договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

У зв'язку з простроченням поставки Товару, Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 21 455,28 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося раніше, пунктом 7.3.4. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов'язань Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з постачання Товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії Відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватися, зокрема, і неустойкою. Умовами договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання зобов'язань Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожну добу затримки. Проте порушення строку поставки товару не перетворює неустойку на пеню за порушення грошового зобов'язання, так само, як і обов'язок постачальника поставити товар не стає грошовим зобов'язанням. За таких обставин не можна обмежувати пеню подвійною обліковою ставкою Національного банку України, посилаючись при цьому на норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» і частину 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція зазначається у постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2013 року у справі № 3-35гс13.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 19 319,04 грн. за розрахунком суду.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 19 319,04 грн. пені.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Девелопмент" (03028, м. Київ, вул. Оскольська, буд. 31, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ) пеню у розмірі 19 319 (дев'ятнадцять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 04 коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Девелопмент" (03028, м. Київ, вул. Оскольська, буд. 31, ) в доход Державного бюджету України 1 645 (одну тисячу шістсот сорок п'ять) грн. 09 коп. судового збору.

4.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015

Суддя С.В. Стасюк