ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Справа № 925/1892/14

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Іванов С.Г. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско", м. Черкаси,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 118360 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній № 41862996масу вантажу групи вагонів.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015 судові рішення у справі скасовані, а справа направлена на новий розгляд господарському суду Черкаської області.

Канцелярією суду в порядку визначеному ст. 2-1 ГПК України справа передана на розгляд судді Єфіменку В.В.

Скасовуючи судові рішення І та ІІ інстанції Вищий господарський суд України, зокрема вказав на таке:

«Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, суди задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, поклали в їх основу доводи позивача та ті докази, які були ним подані.

Водночас, як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач, неодноразово заперечуючи проти заявлених позовних вимог, вказував на те, що:

- переважування вантажу Одеською залізницею виконувалось з порушенням вимог Статуту залізниць України, а саме не в момент видачі вантажу одержувачу на станції призначення Одеса-Порт, а на підставі окремого договору з вантажоодержувачем № ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26.12.2013 на вагах Одеського зернового терміналу та на території Одеського зернового терміналу, вже після прийняття вантажу зерна від залізниці - 16.04.2014;

- відповідно до змісту комерційного акта, в ньому також зазначено про те, що зважування здійснювалося на вимогу вантажоодержувача на вагах "ДПЗКУ" Одеського зернового терміналу, а не на вагах залізниці, хоча на цьому акті і стоїть штамп залізничної станції Одеса-Порт;

- розбіжність маси вантажу проти зазначеної у перевізному документі не перевищує допустимих природних втрат.

Всупереч вимогам ст.ст. 47, 43 ГПК України господарськими судами попередніх інстанцій не взято до уваги наведених вище пояснень відповідача та, як наслідок, не досліджено наявність або відсутність всіх обставин що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо того, де відбувалося переважування вантажу.

Крім того, господарські суди дійшовши висновку про те, що різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто, не навели які саме межі похибки визначення маси вантажу застосовуються до даних правовідносин, та не зазначили якими нормативно-правовими актами (ГОСТ, ДСТУ) передбачено межі похибки визначення маси вантажу.» (а.с.194).

08.05.2015, приймаючи справу до провадження і призначаючи її розгляд, суд визнав явку представників сторін обов'язковою та зобов'язав позивача надати в судове засідання для дослідження оригінали доказів доданих до позовної заяви; та надати в судове засідання для дослідження оригінали технічних паспортів: на 150 т ваги на яких 14.04.2014 визначалась маса спірного вантажу на станції "Умань" та на електромеханічні ваги станції "Одеса-Порт" на яких 16.04.2014 визначалась маса вантажу при його вивантаженні і подати до суду до 05.06.2015 засвідчені копії вищевказаних технічних паспортів.

В судове засідання 19.06.2015 представник позивача не з'явився, про причини не з'явлення суд не повідомив. Вимоги суду, викладені в ухвалі від 08.05.2015 позивач не виконав.

Подане до суду письмове пояснення від позивача не містить відомостей, запитуваних судом.

19.06.2015, суд, відкладаючи розгляд справи, зобов'язав позивача:

- надати в судове засідання для дослідження оригінали доказів доданих до позовної заяви;

- надати в судове засідання для дослідження оригінали технічних паспортів: на 150 т ваги на яких 14.04.2014 визначалась маса спірного вантажу на станції "Умань" та на електромеханічні ваги станції "Одеса-Порт" на яких 16.04.2014 визначалась маса вантажу при його вивантаженні;

- надати засвідчені копії всіх сторінок вищевказаних технічних паспортів.

У письмових поясненнях, адресованих суду, позивач зазначив, що комерційний акт АА № 024368/24 складено з дотриманням вимог ст.29 Статуту залізниць України.

06.07.2015 представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, в якому на виконання вимог ухвали суду від 08.05.2015 повідомив, що копію технічного паспорту вагонних ваг 2385 ВВ-100э/2с власника - філії ПАТ «ДПЗКУ Одеський зерновий термінал» позивачем було надано суду разом з позовною заявою.

Надати суду для огляду оригінал зазначеного технічного паспорту Одеська залізниця не має можливості, оскільки не є власником вказаних вагонних ваг.

На підставі викладеного, позивач просив розглянути справу без участі представника Одеської залізниці на підставі наявних в справі доказів.

Представник відповідача в письмових та усних поясненнях свої заперечення проти позову мотивував тим, що під час зважування вантажу на місці знаходження вагів «ДПЗКУ» Одеського зернового терміналу на під'їзній колії за адресою: м. Одеса, вул. Хлібна Гавань, 4., залізницею не було враховано природну втрату вантажу, що складає 0,5% від загальної маси, як це передбачено п.27 Правил видачі вантажів

Відповідач вважає, що позивачем на кожному вагоні вказана завищена маса тари. Це підтверджується тим, що під час відправлення вагонів зі станції Умань представниками філії «ДПЗКУ» «Уманський елеватор» проводилося комісійне зважування вагонів як порожніх (тара), так і завантажених. За результатами зважування складалися акти комісійного зважування. Залізниця протоколів зважування вагонів під час вивантаження суду не надала. В претензійних матеріалах, а потім і в позові відповідачем виявлені суттєві розбіжності у вазі тари.

На думку відповідача, сума нестачі входить в межі природної втрати, і ніякої відповідальності взагалі не може бути.

З метою встановлення межі похибки вагів ПАТ «ДПЗКУ» «Уманський елеватор» на яких 14.04.2014р. визначалась маса вантажу на ст. Умань Одеської залізниці ТОВ «ТЕП Транско» направлів відповідний запит ревізору вагового господарства Одеської механізованої дистанції монтажно-розвантажувальних робіт.

Також, представник відповідача підтримав свою позицію, викладену в матеріалах справи під час першого розгляду судом І інстанції.

Справа розглядається за наявними матеріалами в порядку, визначеному ст.75 ГПК України.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є заявлена позивачем (перевізника) вимога до відповідача як замовника перевезення і вантажовідправника про стягнення штрафу у сумі 118 360,00 грн. за невірне зазначення маси вантажу у накладній № 41862996 від 14.04.2014 під час перевезення вантажу - зерна пшениці, завантаженого у вагони №№ 95380010; 95352605; 95391751; 95391363; 95644720, прийнятого до перевезення на станції відправлення Умань Одеської залізниці і виданого вантажоодержувачу на станції призначення Одеса - Порт Одеської залізниці.

Загальні засади перевезення вантажів залізницею врегульовані главою 32 Господарського кодексу України (далі - ГК України), главою 64 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України "Про транспорт" від 10.11.1994 № 232/94-ВР, Законом України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР, Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут).

У вирішенні спору суд також враховує положення затверджених та зареєстрованих в установленому порядку нормативно-правових актів центрального органу виконавчої влади в сфері транспорту, а саме:

- Правил перевезення вантажів (наказ Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 з наступними змінами та доповненнями, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України) [далі - Правила перевезення вантажів], в тому числі: Правил приймання вантажів до перевезення; Правил видачі вантажів; Правил оформлення перевізних документів; Правил перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правил перевезення вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правил перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правил обслуговування залізничних під'їзних колій; Правил пломбування вагонів і контейнерів; Правил переадресування вантажів; Правил перевезення вантажів навалом і насипом; Правил складання актів; Правил заявлення та розгляду претензій; Правил планування перевезень вантажів;

- Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458);

- Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 01.11.2010 № 800 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.04.2011 за № 478/19216);

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної між відправником та залізницею, яка згідно зі статтею 6 Статуту є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення конкретного вантажу, та, одночасно, для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту залізниць України у відповідності з Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України (далі - Мінтрансу) від 28.05.2002 р. № 334.

У відповідності з вимогами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із дослідженої в судовому засіданні залізничної накладної на групу вагонів № 41862996 вбачається, що накладна оформлена і надана вантажовідправником в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису), а також залізниця видала вантажоодержувачу вантаж за накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Порядок застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом затверджено наказом Мінтрансзв'язку України від 01.11.2010 № 800 (далі - Порядок № 800).

Порядком № 800, зокрема, встановлено:

Електронні перевізні документи (далі - ЕПД) - сукупність електронних документів (далі - ЕД), що визначені Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в яких зафіксована інформація у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

ЕПД повинні містити інформацію, визначену для накладної (яка на кожне відправлення вантажу повинна подаватися відправником станції навантаження) Правилами перевезення вантажів.

На кожному етапі перевезення вантажу залізничним транспортом у внутрішньому сполученні, передбаченого Правилами перевезення вантажів, створюються, зберігаються в архіві електронних документів Укрзалізниці, а також здійснюється передача між відповідними суб'єктами електронного документообігу ЕД, сукупність яких фіксує усі операції, пов'язані з перевезенням зазначеного вантажу.

При завантаженні групи вагонів 14.04.2014 на ст. Умань вантажовідправник здійснив комісійне зважування кожного вагона групи, про що складено відповідний акт, досліджений у судовому засіданні (а.с.209).

Відомості про вагу (тара) кожного вагона містяться також у досліджених судом товарно-транспортних накладних №№ 433 -435 від 14.04.2014, розмір якої відповідає відомостям, що зазначені в комісійному акті від 14.04.2014 (а.с.19-21; 240).

Перевіряючи межі похибки визначення маси, із дослідженого в судовому засіданні повідомлення ревізора вагового господарства Одеської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт від 21.05.2015 № 25/03-МЧваг вбачається, що згідно вимог п.2.3 «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», що затверджена наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 №442 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, технічний паспорт вагонних ваг №0136/3017 власності ПАТ «ДПЗКУ» «Уманський елеватор» зберігається у начальника залізничної станції Умань.

28 серпня 2014 р. на місці старих механічних вагонних ваг №0136/3017 установлені сучасні тензометричні вагонні ваги типу 150-ВВС-2-1-15,5 заводський номер 790. Як наслідок, згідно пункту 3.42. зазначеної Інструкції вагонні ваги №790 прийняті до обліку залізницею, належним чином оформлено технічний паспорт, який також зберігається у начальника станції Умань разом із технічним паспортом вагонних ваг №0136/3017.

Згідно ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие

технические требования» та ДСТУ EN 45501:2007 «Прилади неавтоматичні

зважувальні. Загальні технічні вимоги та методи випробувань» на вагонні ваги

№0136/3017 установлена похибка, що не повинна перевищувати значень у

залежності від інтервалів зважування:

- від 7,5 до 25,0 т А+/- 50 кг; -від 25,0 до 100,0 т А+/-75кг;

- від 100,0 до 150,0 т Д+/-125 кг.

Суд приходить до висновку, що з огляду на вагу вагонів по даному позову в інтервалах встановлення похибки вагів передбачено ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования».

Перевіряючи доводи сторін щодо наявних розбіжностей маси вантажу проти зазначеної у перевізному документі по кожному із вагонів, суд з'ясував наступне:

Протокол (чи Акт) зважування вагонів (тари) на станції Одеса Порт при отриманні вантажу, суду не надано.

Вагон №95380010 - вага тари по позову 21050 кг, зазначено «тара з документа»;

вага тари по акту комісійного зважування на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» 14.04.14 -20150 кг.;

вага тари по залізничній накладній - 20150 кг.

Згідно комерційного акту нестача зерна 600 кг. Враховуючи, що тара фактично на 100 кг. більша, ніж зазначено у комерційному акті, тому нестача складає - 600 + 100=700 кг.

Природна втрата при перевезені зернових складає 0,5% від загальної ваги. Вага нетто у даному вагоні 63050 кг. Тоді, (63050 х 0,5) : 100 = 315,2 кг. Нестача становить 384,8 кг.

Вагон №95352605 - вага тари по позову 21000 кг, зазначено «тара з документа»;

вага тари по акту комісійного зважування на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» 14.04.14 -20700 кг.

вага тари по залізничній накладній - 20700 кг.

Згідно комерційного акту нестача зерна 600 кг. Враховуючи, що тара фактично на 300 кг. менша, ніж зазначено у комерційному акті, тому нестача складає - 600 -300=300 кг.

Природна втрата при перевезені зернових складає 0,5% від загальної ваги. Вага нетто у даному вагоні 63200 кг. Тоді, (63200 х 0,5) : 100 = 316 кг.

Вищенаведене свідчить, що сума нестачі входить в межі природної втрати, і ніякої відповідальності взагалі не може бути.

Вагон №95391751 - вага тари по позову 20950 кг., зазначено «тара з документа»;

вага тари по акту комісійного зважування на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» 14.04.14 - 20600 кг.

вага тари по залізничній накладній - 20600 кг.

Згідно комерційного акту нестача зерна 1100 кг. Враховуючи, що тара фактично на 350 кг. менша, ніж зазначено у комерційному акті, тому нестача складає - 1100 -350=750 кг.

Природна втрата при перевезені зернових складає 0,5% від загальної ваги. Вага нетто у даному вагоні 61850 кг. Тоді, (61850 х 0,5) : 100 = 309,2 кг. Нестача становить 440,8 кг.

Вагон № 95391363 - вага тари по позову 20800 кг., зазначено «тара з документа»;

вага тари по акту комісійного зважування на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» 14.04.14 - 20450 кг.

вага тари по залізничній накладній - 20450 кг.

Згідно комерційного акту нестача зерна 1050 кг. Враховуючи, що тара фактично на 350 кг. менша, ніж зазначено у комерційному акті, тому нестача складає - 1050 -350=700 кг.

Природна втрата при перевезені зернових складає 0,5% від загальної ваги. Вага нетто у даному вагоні 62950 кг. Тоді, (62950 х 0,5) : 100 = 314,7 кг. Нестача становить 385,3 кг.

Вагон №95644720 - вага тари по позову 21000 кг, зазначено «тара з документа»;

вага тари по акту комісійного зважування на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» 14.04.14 -20750 кг.

вага тари по залізничній накладній - 20750 кг.

Згідно комерційного акту нестача зерна 550 кг. Враховуючи, що тара фактично на 250 кг. менша, ніж зазначено у комерційному акті, тому нестача складає - 550 -250=300 кг.

Природна втрата при перевезені зернових складає 0,5% від загальної ваги. Вага нетто у даному вагоні 69050 кг. Тоді, (69050 х 0,5) : 100 = 345,2 кг.

Вищенаведене свідчить, що сума нестачі входить в межі природної втрати, і ніякої відповідальності взагалі не може бути.

Аналізуючи доводи сторін щодо обставин переважування вантажу та складання комерційного акта за наслідками переважування, суд з'ясував наступне.

Із графи 4 залізничної накладної вбачається, що одержувачем вантажу є «Одеський зерновий термінал ДПЗКУ» (вул.Хлібна Гавань, 4, м.Одеса).

Взаємовідносини публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - ДПЗКУ) і Одеської залізниці в період з 26.12.2013 до 31.12.2014 були врегульовані, зокрема Договором про надання послуг № ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26.12.2013 (а.с.61-63).

Із залізничної накладної вбачається, що прибуття вантажу на станції призначення «Одеса Порт» відбулося 16.04.2011 в 00 год. 30 хв., що підтверджується ЕЦП комерційного агента в 00 год. 49 хв. (графа 49).

Пунктом 2.5 Порядку № 800 визначено, зокрема, що створення ЕД після прибуття вантажу на станцію призначення виконується працівниками підприємства залізничного транспорту із застосуванням автоматизованих робочих місць із обробки перевізних документів, що входять до складу автоматизованої системи залізничного транспорту України

ЕД засвідчуються ЕЦП працівників підприємства залізничного транспорту, що отримали зазначені документи та згідно з визначеними повноваженнями внесли відповідні дані.

Зазначені ЕД зберігаються в архіві електронних документів Укрзалізниці.

Якщо з одержувачем вантажу укладено додаток до договору про організацію перевезень, ЕПД разом із додаванням перелічених у них супровідних документів передаються одержувачу вантажу з дотриманням вимог щодо захисту інформації згідно з чинним законодавством.

Вантажоодержувач обробляє інформацію, що містять ЕПД, відповідно до умов додатка до договору про організацію перевезень, на її базі створює ЕД та передає їх до автоматизованої системи залізничного транспорту України.

Підприємства залізничного транспорту, отримавши ЕД, перевіряють автентичність накладених на них ЕЦП одержувача вантажу. За результатами перевірки вантажоодержувачу відправляється повідомлення про приймання або відхилення (із зазначенням причин) ЕД у порядку, встановленому додатком до договору про організацію перевезень.

Якщо перевірку ЕД здійснено успішно, ЕПД зберігаються в архіві електронних документів Укрзалізниці. Після видачі вантажу ЕПД відправляють вантажоодержувачу, вантажовідправнику в порядку, передбаченому додатком до договору про організацію перевезень.

Суд бере до уваги, що відсутні розбіжності між графами 24 і 25 «маса вантажу визначена відправником і визначена залізницею» - 464000.

Графа 53 залізничної накладної «Підтвердження одержання вантажу. Вантаж одержав» містить такі відомості:

«Довіреність № 66 від 01.03.2014 паспорт КК 554915 Гузенко О.П. «ЕЦП» 16.04.2014 00:51».

Відтак, суд приходить до висновку, що Одеська залізниця 16.04.2014 в 00 год. 51 хв. видала вантаж, розміщений у групі вагонів, представнику вантажоодержувача і ніяких розбіжностей маси вантажу залізницею виявлено не було.

Із дослідженого в судовому засіданні комерційного акта АА № 024368/24 (форма ГУ-22) вбачається, що він складений 16.04.2014 на станції «Одеса Порт ж.д.400305» за накладною №41862996 від 14.04.2014.

Після прибуття групи вагонів на станцію призначення - Одеса-Порт (експ.), вони були прийняті від залізниці представником вантажоотримувача і подані на його під'їзні колії за адресою: м. Одеса, вул. Хлібна Гавань 4 для розвантаження.

Вантажоотримувач для перевірки кількості доставленого вантажу, на підставі окремого договору про зважування за вимогою з ДП «Одеська ниця», звернувся до залізниці з проханням надати послугу - комісійного переважування вагонів. Переважування проводилось на вагах «ДПЗКУ» Одеського зернового терміналу, а не на вагах залізниці як передбачено п.12 Правил видачі вантажів.

Перевірка проводилась не з ініціативи залізниці в порядку контролю, а саме на вимогу вантажоотримувача.

За приписами п.5.5. Правил оформлення документів вразі виявлення під час перевезення вантажу або на станції його призначення, неправильного зазначення у накладній маси, залізницею стягується штраф.

Статтею 1 Закону України "Про залізничний транспорт України" визначено основні терміни, де вказано : перевезення у внутрішньому залізничному сполученні - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, та вантажобагажу між залізничними станціямив Україні;

Суд вважає, що перевезення вантажу закінчилося з моменту розкредитування вантажу на станції призначення (ст.Одеса-Порт), тобто з моменту сплати усіх належних залізниці платежів і отримання вантажу вантажоотримувачем на станції призначення, як це зазначено у Правилах видачі вантажів.

Ні під час перевезення ні на станції призначення факту неправильності зазначення маси вантажу позивачем виявлено не було, тобто підстави для стягнення штрафу залізницею відсутні.

Суд приходить до висновку, що переважування вантажу здійснювалось тільки в межах договору надання послуг № ДН- 1-22/1-13-ДНМ, які надавалися залізницею ПАТ ДПЗКУ, а не в період дії договору перевезення № 41862996 між позивачем і відповідачем (який закінчив свою дію 16.04.2014 в 00 год. 49 хв.) і поза межами станції призначення Одеса Порт.

Переважування вантажу здійснювалось після того, як позивач втратив контроль над вантажем і об'єктивно не міг забезпечити його схоронність і цілісність відповідно до приписів Статуту.

Суд приходить до висновку, що комерційний акт АА № 024368/24 складався працівниками залізниці за межами дії договору перевезення вантажу - після отримання вантажу вантажоодержувачем, що могло призвести до зміни маси вантажу в період переміщення групи вагонів, отриманих вантажоодержувачем від станції призначення Одеса Порт під'їзними коліями до Одеського зернового терміналу на вул.Хлібна Гавань,4, м.Одеса.

Відтак, суд критично оцінює комерційний акт АА № 024368/24 і не може покласти його в основу судового рішення, т.я. викладені в ньому обставини не підтверджені належними і допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлених ним вимог, і у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення і підписання повного тексту рішення.

Рішення складено та

підписано 13.07.2015.

Суддя В.В.Єфіменко