РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015Справа №910/13148/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Босм" до Державної установи «Інститут нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» про визнання договору оренди продовженим, за участю представників позивача - Мельниченка О.В., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, Пацери С.А., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, Повха В.М., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, відповідача - Петренко Н.О., довіреність №12 від 18.06.2015 року, прокурора - Греськів І.І., посвідчення №002668 від 05.09.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача про визнання договору оренди №348-04 від 12.04.2012 року продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, таким, що діє до 12.02.2018 року включно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 08.07.2015 року.

16.06.2015 року Прокуратурою міста Києва через канцелярію суду надано повідомлення про вступ у справу.

23.06.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 12.03.2015 року закінчився строк дії договору оренди №348-04 від 12.04.2012 року. Листом за №252/07 від 25.02.2015 року позивачу було повідомлено, що нежилі приміщення загальною площею 50,3 кв.м. розміщені на 1 поверсі корпусу №6 відповідачем в оренду здаватися не будуть. Проте, позивач безпідставно продовжує користуватися приміщеннями відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року між відповідачем (орендодавець за договором) та позивачем (орендар за договором) було укладено договір оренди №348-04 нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова АМН України» (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення площею 50,3 кв.м., на 1 поверсі корпусу №6 (реєстровий №2011930.1.АААДЕА300) (надалі - майно), розміщене за адресою: м. Київ, вул. П.Майбороди, 32, що перебуває на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду, з метою розташування аптечного пункту: 1) площа 25,1 - реалізація готових лікарських засобів та не може використовуватися за іншим призначенням; 2) площа 25,2 - під складське приміщення.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна. (п. 2.1. договору).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у відповідача права власності на це майно. Власником залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.5. та п. 2.7. договору у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку встановленому при передачі майна орендарю цим договором, майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню акту прийманню-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Цей договір укладений строком на 2 роки і 11 місяців та діє з 12.04.2012р. по 12.03.2015р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору оренди після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, цей договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з письмового дозволу НАМН. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору. (п. 10.1. договору).

Зміни та доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. (п. 10.2. договору).

Актом приймання-передачі майна від 12.04.2012р., підписаним сторонами, який міститься в матеріалах справи, підтверджується передача об'єкту оренди позивачу.

Відповідно до матеріалів справи, 22.01.2015р. відповідач направив позивачу попередження про припинення договору №62 від 20.01.2015р., яким просить позивача сплатити всі орендні платежі і передати орендовані приміщення та ключі від них 12.03.2015р. відповідачу.

Відповідно до листа №252/07 від 25.02.2015р. відповідач повідомив позивачу, що нежилі приміщення здаватись в оренду не будуть. Відповідач знову просив позивача передати орендовані приміщення за актом передачі-приймання.

Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Станом на момент винесення рішення в даній справі терміну дії договору сторонами за спільною згодою не продовжено, а об'єктом оренди позивач продовжує користуватись поза межами дії договору.

Доказів надання письмового дозволу НАМН на продовження строку дії договору оренди та доказів укладення додаткової угоди з відповідачем про продовження строку дії договору оренди у відповідності до п. 10.1. договору позивачем суду не надано.

Окрім того, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Босм" ґрунтуються на приписах ч. 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 764, ч 1 ст. 777 ЦК України та ч. 1 ст. 285 ГК України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно ст. 764 ЦК України у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 Господарського кодексу України орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду №12 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" регламентовано, що зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Згідно з ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 ГК України орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Згідно зі ст. 285 ГК України, ст. 777 ЦК України наявність у орендаря передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов'язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов'язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах. Така ж позиція викладена у п. 4.3 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна".

Виходячи з положень п. 1 ст. 777 ЦК України, ч. 1 ст. 285 ГК України, орендар може реалізувати надане йому переважне право на продовження договору оренди у тому разі, коли після закінчення договору оренди орендодавець має намір передати об'єкт оренди іншій особі. При цьому переважне право не застосовується, якщо власник має намір самостійно використовувати власне майно та не має наміру здавати його в оренду.

Доказів того, що відповідач має намір здавати спірне приміщення в оренду ні позивачем ні відповідачем не надано суду. Окрім того, відповідач в судовому засіданні зазначив про відсутність такого наміру.

За таких обставини, підстави для задоволення позову відсутні, тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 13.07.2015 року.

Суддя С.О.Чебикіна