РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/2839/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «САНДЕР»
Простягнення 69 507, 49 доларів США
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Кім І.А. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь суму заборгованості в розмірі 69 507, 49 доларів США за Контрактом №UA/149/07 від 14.12.2007р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.2.2015р. порушено провадження у справі №910/2839/15-г, розгляд справи призначено на 01.07.2015р. та зобов'язано позивача надати суду в строк до 02.03.2015р. належним чином нотаріально засвідчені копії перекладу позовної заяви та ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/2839/15-г від 13.02.2015р. на російську мову у трьох примірниках.

Через відділ діловодства господарського суду міста Києвва позивачем подано витребувані ухвалою господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/2839/15-г від 17.12.2013р. документи.

Ухвалою суду від 02.03.2015р. провадження у справі було зупинено до виконання судового доручення про вручення судових документів чи повідомлення про неможливість такого виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2015р. через канцелярію господарського суду міста Києва від Арбітражного суду міста Москви надійшло повідомлення про неможливість виконання судового доручення.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 18.06.2015р. №04-23/747, було проведено повтороний автоматичний розподіл справи №910/2839/15-г, за результатом якого справа №910/2839/15-г передаана на розгляд судді Борисенко І.І.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

З огляду на викладені обставини, суддя Борисенко І.І. своєю ухвалою від 22.06.2015р. прийняв справу №910/2839/15-г до свого ппровадження, поновив провадження у справі №910/2839/15-г та призначив розглд справи №910/2839/15-г на 01.07.2015р.

30.06.2015р. відповідач через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав суду відзив на позовну заяву, відповдно до якого визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд, в зв'язку з великою відстанню між містами знаходження відповідача та господарського суду міста Києва, розглядати позов за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами доданими до відзиву на позов та наявними матеріалами у справі.

01.07.2015р. в судовому засіданні предстаник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2007 року Закрите акціонерне товариство «Вентиляційні системи», юридична особа за законодавством України (з 23 березня 2011 року Приватне акціонерне товариство «Вентиляційні системи», надалі - Позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «САНДЕР» (Общество с ограниченной ответственностью «САНДЕР»), юридична особа за законодавством Російської Федерації, надалі - Відповідач) уклали Контракт № UA/149/07 на постачання товарів Позивачем Відповідачу (надалі - Контракт).

Відповідно до умов п.п. 2.2., 2.3. Контракту Позивач здійснює поставки товару для Відповідача відповідно до Специфікацій, які є невід'ємними додатками до контракту та складаються на кожну окрему поставку.

Відповідно положень п. 4.2. Контракту, Відповідач зобов'язаний оплатити товар, який постачається за умовами контракту, протягом 60 календарних днів від дати митної декларації на таку партію товару, оформлену у країні Позивача.

21 листопада 2014 року відповідно до вимог Контракту, додатку №1739 від 17 листопада 2014 року до Контракту, інвойсу №2399/14 від 20 листопада 2014 року Позивач відвантажив Відповідачу товар на суму 18 214,49 доларів США, що підтверджується митною декларацією №100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року, повідомленням про оформлення митної декларації № 100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року та повідомленням про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Відповідач зобов'язаний був оплатити товар відвантажений Позивачем за митною декларацією №100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року в строк до 20 січня включно.

25 листопада 2014 року відповідно до вимог Контракту, додатку № 1740 від 17 листопада 2014 року, інвойсу № 2441/14 від 21 листопада 2014 року Позивач відвантажив Відповідачу товар на суму 27 099,64 доларів США, що підтверджується митною декларацією №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року, повідомленням про оформлення митної декларації №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року та повідомленням про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Відповідач зобов'язаний був оплатити товар, відвантажений Позивачем за митною декларацією №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року в строк до 24 січня 2015 року включно.

27 листопада 2014 року відповідно до вимог Контракту, додатку № 1741 від 26 листопада 2014 року до контракту, інвойсу №2442/14 від 26 листопада 2014 року Позивач відвантажив Відповідачу товар на суму 20 895,60 доларів СІЛА, що підтверджується митною декларацією №100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року, повідомленням про оформлення митної декларації №100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року та повідомленням про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Відповідач зобов'язаний був оплатити товар, відвантажений Позивачем за митною декларацією №100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року в строк до 26 січня 2015 року включно.

27 листопада 2014 року відповідно до вимог контракту, додатку № 1742 від 26 листопада 2014 року до контракту, інвойсу № 2443/14 від 26 листопада 2014 року, Позивач відвантажив Відповідачу товар на суму 3 297,76 доларів США, що підтверджується митною декларацією №100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року, повідомленням про оформлення митної декларації №100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року та повідомленням про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Відповідач зобов'язаний був оплатити товар, відвантажений Позивачем за митною декларацією №100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року в строк до 26 січня 2015 року включно.

Станом на 27 січня 2015 року Відповідач не виконав перед Позивачем свого обов'язку по оплаті товару, відвантаженого Позивачем Відповідачу відповідно до умов контракту за митними деклараціями №100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року, №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року, № 100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року та № 100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року.

Таким чином, станом на 27 січня 2015 року Відповідач мав перед Позивачем заборгованість за відвантажений товар у розмірі 69 507,49 доларів США.

28 січня 2015 року Відповідач звернувся до Позивача з листом, в якому визнав свою заборгованість перед Позивачем у повному обсязі. Також, не виконання Відповідачем обов'язку щодо оплати відвантаженого Позивачем товару за митними деклараціями №100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року, №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року, №100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року та №100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року підтверджується довідкою ПАТ «ОТП Банк».

Відповідно до пункту 9.3. Контракту, правом, регулюючим контракт є матеріальне право України.

Частиною 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 2889-ХІІ від 19 грудня 1992 року, визначено - «Компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду».

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, визначено - якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Керуючись положеннями вищенаведених нормативних актів, Позивач та Відповідач у розділі 9 Контракту визначили наступне - застосування заходів досудового врегулювання не є обов'язковим; всі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають по контракту підлягають вирішенню у Господарському суді міста Києва; правом, регулюючим контракт є матеріальне право України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

Контракт №UA/149/07 від 14.12.2007р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про поставку та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що за митними деклараціями №100270003/2014/590157 від 21 листопада 2014 року, №100270003/2014/590225 від 25 листопада 2014 року, №100270003/2014/590250 від 27 листопада 2014 року та №100270003/2014/590251 від 27 листопада 2014 року Позивач поставив Відповідачу Товар, визначений Контрактом, на суму 69 507, 49 доларів США.

Однак, Відповідач не сплатив зазначену суму за поставлений Товар на користь Позивача, в зв'язку з чим заборгованість за Відповідачем існує в розмірі 69 507, 49 доларів США.

Таким чином, факт передачі товару Позивачем та його прийняття Відповідачем суду належним чином доведений.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено грошову суму в розмірі 69 507, 49 доларів США за поставлений Товар.

Факт наявності боргу у Відповідача за Контрактом №UA/149/07 від 14.12.2007р. у сумі 69 507, 49 доларів США Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САНДЕР» (129085, Російська Федерація, м. Москва, вул. Годовікова, 9, стр. 2 ; основний державний реєстраційний номер юридичної особи за законодавством Російської Федерації: 109) на користь Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи» (01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 1, поштова адреса: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, а/с 321; Код: 30637114) заборгованість в розмірі 69 507 (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сім) доларів США 49 центів США та судовий збір в розмірі 34 692 (тридцять чотири тисячі шістсот дев'яносто дві) грн. 85 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.07.2015р.

Суддя І.І.Борисенко