Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" липня 2015 р. Справа № 906/847/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 12.01.15р. № 61/16

від відповідача: ОСОБА_2 - підприємець (НОМЕР_1), ОСОБА_3 -

адвокат (ордер ЖТ № 07840 від 09.07.15р., договір від 09.07.15р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

про стягнення 4406,02 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 4406,02 грн., з яких 3366,74 грн. боргу за отриману теплову енергію згідно договору № 1877 на постачання теплової енергії від 30.10.14р., 443,73 грн. пені, 19,26 грн. 3% річних та 576,29 грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні заперечила проти доводів відповідача, посилаючись на умови пп.7.1 договору № 1877 на постачання теплової енергії від 30.10.14р., згідно якого, у разі неналежного надання або ненадання теплової енергії виконавцем споживач повідомляє про це виконавця у письмовій формі за адресами, що зазначені в цьому договорі. Також зазначила, що від відповідача будь-яких письмових звернень стосовно неналежного надання або ненадання теплової енергії під час опалювального періоду на адресу позивача не надходило.

Відповідач у відзиві від 09.07.15р. на позовну заяву та в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що в її діях відсутнє умисне невиконання зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг позивача, так як вона їх не отримувала, або частково отримувала у неналежній якості (а.с.52-54). Крім того, вказала, що вона неодноразово зверталась в усній формі до позивача для проведення відповідного перерахунку у зв'язку з тим, що послуги централізованого опалення надавались неналежної якості.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.10.14р. між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (позивач/виконавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідач/споживач) було укладено договір № 1877 на постачання теплової енергії (а.с.9-13), за умовами якого позивач як виконавець зобов'язався своєчасно та відповідної якості постачати теплову енергію, а споживач зобов'язався своєчасно проводити її оплату за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (пп.1.1 договору).

Згідно пп.3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

1) споживачі - госпрозрахункові підприємства, організації проводять попередню оплату до 20 числа поточного місяця у розмірі 50% від очікуваних нарахувань. Решту суми нарахувань споживач оплачує до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

2) споживачі - бюджетні установи проводять оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, платіжними документами, які виписуються виконавцем.

3) споживачі - бюджетні установи можуть проводити попередню оплату до 25 числа поточного місяця у розмірі 50%, або 100% від очікуваного споживання наступного місяця.

Теплова енергія оплачується безготівково на розрахунковий рахунок виконавця (пп.3.2 договору).

Згідно пп.3.5 договору, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці. Неотримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обов'язку оплати по цьому договору.

Підпунктом 4.2 договору передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати теплову енергію у встановлений договором строк.

Відповідно до пп.11.1 договору, цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання. Договір може бути розірваний за зверненням споживача лише після закінчення опалювального періоду. Строк позовної давності за даним договором становить п'ять років.

Згідно даних позивача, станом на день подачі позову в період з грудня 2014р. по квітень 2015р. утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 3366,74 грн. (а.с.3,14).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день прийняття рішення у справі становить 3366,74 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с.14), довідками позивача: № 3431/16 від 25.06.15р., № 3479/16 від 09.07.15р. (а.с.38,48), відповідними рахунками позивача (а.с.19-24) та іншими матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до пп.3.6 договору, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно розрахунків позивача розміри пені, 3% річних та інфляційних нарахувань становлять, відповідно, 443,73 грн., 19,26 грн. та 576,29 грн. (а.с.15-18).

Розрахунки обґрунтовані, відповідають чинному законодавству та укладеному договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач позов не визнала, доказів сплати боргу не подала.

Заперечення відповідача господарський суд відхиляє, оскільки вони не підтверджені будь-якими письмовими доказами відповідно до пп.7.1 договору, що свідчить про не виконання позивачем умов договору № 1877 на постачання теплової енергії від 30.10.14р.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 3366,74 грн. боргу за отриману теплову енергію згідно договору № 1877 на постачання теплової енергії від 30.10.14р., 443,73 грн. пені, 19,26 3% річних та 576,29 грн. інфляційних нарахувань.

Сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № НОМЕР_2:

- на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, 10014, м.Житомир, вул.Київська 48, ідентифікаційний код 35343771 - 3366,74 грн. боргу за отриману теплову енергію згідно договору № 1877 на постачання теплової енергії від 30.10.14р., 443,73 грн. пені, 19,26 3% річних, 576,29 грн. інфляційних нарахувань та 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.07.15

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 1 прим. у справу.