КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" липня 2015 р. Справа №5011-31/17462-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євростандарт плюс" на рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2013 у справі № 5011-31/17462-2012 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Куркотова Є.Б., судді - Гавриловська І.О., Марченко О.В.) за позовом комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м.Києва до товариства з обмеженою відповідальністю " Євростандарт плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора "Лук'янівка" Шевченківської районної у м. Києві ради про стягнення 92 111, 23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Євростандарт плюс" про стягнення 92 111, 23 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.11.2013 у справі № 5011-31/17462-2012 позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2013 у справі № 5011-31/17462-2012 скасувати.

Крім цього, одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною 2 вищенаведеної статті визначено, що апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК (п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

В клопотанні заявник, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що оскільки про існування оскаржуваного рішення він дізнався лише у 2015 році після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач не мав можливості подати апеляційну скаргу в строки визначені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Так, апелянт у клопотанні про поновлення строку посилається на те, що вся кореспонденція направлялась судом першої інстанції на невірну адресу відповідача - м. Київ, пр. Перемоги, б.60, тоді як його офіційним місцезнаходженням було - м. Київ, вул. Зоологічна, б. 4-А.

На підтвердження зазначеної обставини апелянтом надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та відомість з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Стосовно вищенаведених доводів відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

В п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Так, всі процесуальні документи суду надсилались відповідачу за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, б.60.

Дана адреса відповідача була його офіційним місцезнаходженням станом на час розгляду спору судом, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 1, а.с. 136-137).

Проте, надіслані відповідачу процесуальні документи повертались підприємством зв'язку з відміткою "не розискано".

Слід зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

У першому з названих листів викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, судом першої інстанції було належним чином виконано обов'язок щодо повідомлення відповідача про вчинення певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянт посилаючись на те, що його офіційним місцезнаходженням була інша адреса, а саме м. Київ, вул. Зоологічна, б. 4-А, надає виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та відомість з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Проте, зазначені документи підтверджують обставини офіційного місцезнаходження відповідача за адресою м. Київ, вул. Зоологічна, б. 4-А станом на кінець травня 2015 року.

Доказів, які б підтверджували те, що станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції (2013 рік) офіційною адресою місцезнаходження відповідача була саме вул. Зоологічна, б. 4-А апелянтом не надано.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині повідомлення ТОВ "Євростандарт плюс" про дату та час розгляду справи, що призвело до необізнаності апелянта про існування рішення.

Слід зазначити, що лише факт подання апелянтом клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч.1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постанові від 02.10.2012 по справі № 25/230.

Крім цього, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи з поважності причин пропуску такого строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, що перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

З огляду на викладене, заява про відновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, у зв'язку з недоведеністю поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. ст. 53, 86, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Євростандарт плюс" у відновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2013 у справі № 5011-31/17462-2012.

2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євростандарт плюс" на рішення господарського суду міста Києва 15.11.2013 у справі № 5011-31/17462-2012 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Євростандарт плюс" (м. Київ, вул. Зоологічна, б. 4-А, код за ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 921 грн. 02 коп., сплачений за квитанцією від 19.06.2015 № 0.0.399952456.1. Підставою для повернення судового збору є дана ухвала підписана колегією суддів та скріплена гербовою печаткою суду.

4. Матеріали справи № 5011-31/17462-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко