ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р.Справа № 922/3277/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Костів
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Валки
про стягнення коштів в розмірі 33245,36 грн.
за участю :

Представник позивача - ОСОБА_1 (паспорт);

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування обладнанням у розмірі 25 000,00 грн. та витрат на ремонт обладнання в розмірі 8245,36 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором на оренду обладнання №2 від 01 грудня 2010 року та Додаткової угоди від 01 липня 2013 року до Договору на оренду обладнання №2 від 01.12.2010 року.Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.06.2015 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/3277/15 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 липня 2015 року.

Через канцеляроію суду 19.06.2015 року позивачем були надані документи на виконання вимог ухвали суду (вх.№25161), які були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. До суду повернулась ухвала суду про порушення провадження по справі від 05.06.2015 року, яка була направлена на адресу відповідача, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, із довідкою пошти "за зазначеною адресою не проживає".

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначає, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01 грудня 2010 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди обладнання № 2, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар отримує в користування обладнання, згідно акта приймання - здавання, для використання його в господарській діяльності.

Термін оренди визначається з 01.12.2010 року по 30.11.2013 року.

Відповідно до п. 3.1. даного Договору в процесі роботи Орендар зобов'язанний нести повну відповідальність за дотриманням правил техніки безпеки, санітарії та правил пожежної безпекипри використанні обладнання, яке він орендує. Орендар самостійно проводить навчання првацівників, відповідні інструктажі та розслідування нещасних випадків на виробництві.

Крім того, Орендар зобов"язаний проводити необхідний поточний ремонт обладнання; повідомити Орендодавця не пізніше ніж за 2 тижні про розірвання договору оренди та здати обладнання за актом у справному стані; своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату на розрахунковий рахунок Орендодавця (п. 3.2. - 3.4. Договору).

Відповідно до Акту здавання - приймання до Договору на оренду обладнання від 02 квітня 2015 року, підписаного повноважними представниками сторін (арк.с. 17), Орендодавець передав, а Орендар прийняв в платне користування виробниче обладнання.

Згідно до п. 4.1. Договору за зазначене обладнання Орендарем сплачується договірна ціна із розрахунку 3 700,00 грн. на місяць.

Орендна плата вноситься на розрахунковий рахунок Орендодавця щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.3. Договру).

Однак, як стверджує в позовній заяві позивач, відповідач припинив виплату коштів за оренду обладнання, здійснивши в період з 01.12.2010 року по 31.03.2013 року лише два платежі в розмірах передбачених Договором оренди - 7 412,87 грн. і продовжував користуватись обладнанням.

На підставі вищезазначеного позивачем на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 рекомендованим листом було направлено Вимогу №2 від 12.04.2013 року з розрахунком заборгованості по місяцям, що підтверджується поштовим повідомленням від 16.04.2013 року (арк.с. 18-19). Проте, відповіді від відповідача не надійшло.

Пунктом 4.2. Договору оренди передбачено, що ціна за оренду обладнання може змінюватись по домовленості сторін, що оформлюється Додатковою угодою до договору оренди.

З урахуванням зазначеного, 01 липня 2013 року між Орендодавцем та Орендарем було укладено Додаткову угоду до Договору на оренду обладнання № 2, відповідно до умов якої Сторони вирішили за взаємною згодою розірвати спірний Договір з 01.07.2013 року, а також жійшли згодя щодо зобов"язання відповідача до 08 серпня 2013 року повернути обладнання по акту приймання - передачі та сплатити позивачу заборгованість в розмірі 25 000,00 грн. (арк.с. 20).

Однак, умови Додаткової угоди Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не виконав, кошти в розмірі 25000,00 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень) в рахунок оренди обладнання не сплатив. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Договір на оренду обладнання №2 від 01 грудня 2010 року є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі обладнання в оренду, користування ним відповідачем, а також існування у відповідача заборгованості по орендній платі в розмірі 25 000,00 грн. станом на момент подачі позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не зазначено Договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів погашення боргу з орендної плати, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по орендній платі за користування обладнанням у розмірі 25 000,00 грн. є обгрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на ремонт обладнання в розмірі 8245,36 грн., господарський суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити з огляду на наступне.

Статтею 776 Цивільного кодексу України унормовано відносини щодо розподілу між сторонами договору найму обов'язків із здійсненню ремонту об'єкту найму. Так, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом; капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Однак, судом встановлено, що за умовами Договору сторонами не передбачено обов'язок проведення капітального ремонту орендарем, а відтак і не узгоджено порядок відшкодування його вартості. Також суд зазначає, що Рахунок на оплату №118 від 19 серпня 2014 року на суму 8 245,36 грн. (арк.с. 21), який було надано позивачем в якості доказів сплати ним вартості ремонтних робіт обладнання по Договору на оренду обладнання №2 від 01 грудня 2010 року не свідчить про понесення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 затрат у сумі 8 245,36 грн. грн. та не може вважатися належним доказом вартості ремонту обладнання.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір в сумі 1827,00 грн. покладається на відповідача, як на сторону, з вини якої спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 759, 762, 776 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 283, 285 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61091, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) заборгованість по орендній платі за користування обладнанням у розмірі 25 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1827,00 грн..

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.07.2015 р.

Суддя Т.С. Денисюк