РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/12947/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Центр корпоративних рішень»

до Державного підприємства «Інтелзахист»

про стягнення 17969,35 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Калініна В.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - Горобченко Д.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Центр корпоративних рішень» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Інтелзахист» (далі - Відповідач) про стягнення 16849,77 грн. інфляційних та 3% річних за Договором оренди №01/01 від 31.01.2014 у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором.

Заявою від 12.06.2015, яка прийнята судом, Позивачем було збільшено період нарахування інфляційних та 3% річних, і Позивач заявляє до стягнення 17969,35 грн., тому відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що списання коштів (на які Позивач нараховує інфляційні та 3% річних) тривалий час не проводилось саме з вини Позивача, який пред'являв виконавчий документ не до належного органу, натомість 10.06.2015 управлінням Державної казначейської служби України було проведено безспірне списання коштів в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, Договору оренди № 01/01 від 31.01.2014 (далі - Договір оренди), Відповідачу в користування було передано нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 13, літ. Б, загальною площею 75,00 кв.м. Факт передачі підтверджується залученим до справи актом. Додатковою угодою №1 до Договору оренди сторони продовжили строк його дії до 31.03.2014.

Крім того, 01.01.2014 між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, було укладено Договір про відшкодування витрат за надання комунальних послуг орендарю № 03/01 (далі - Договір про відшкодування), за умовами якого орендар зобов'язався відшкодовувати орендодавцю опалення приміщення, послуги зі споживання електроенергії, води та водовідведення, які надходили у орендоване приміщення, тобто були надані в процесі користування орендованим за Договором оренди майном. Строк дії Договору про відшкодування - з 01.01.20014 по 31.12.2014, але не більше, ніж Договір оренди.

Чинним рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 у справі №910/21048/14 встановлено, тому відповідно до ст. 35 ГПК України не потребує доведення, що Позивачем, як орендодавцем було надано, а Відповідачем, як орендарем, використано орендовані приміщення у січні, лютому та березні 2014 року на суму 24000 грн., а також прийнято комунальні послуги в орендованому приміщенні у січні, лютому та березні 2014 року на суму 10110,73 грн., і дані суми були стягнуті вказаним судовим рішенням.

Серед іншого, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 у справі №910/21048/14 було стягнуто з Відповідача в порядку ст. 625 ЦК України за період прострочення з 01.02.2014 по 30.09.2014 - 4173,77 грн. інфляційних втрат та 523,18 грн. 3% річних.

У межах даного спору в зв'язку з непогашенням до 11.06.2015 вищевказаних сум заборгованостей за оренду приміщення та по компенсації комунальних послуг, Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 17260,03 грн. втрат від інфляції та 709,32 грн. 3% річних, нарахованих на 24000 грн. заборгованості з орендної плати та на 10110,73 грн. заборгованості з відшкодування комунальних послуг, період нарахування 01.10.2014 - 10.06.2015.

Заперечення Відповідача, що списання коштів до 10.06.2015 (на які Позивач нараховує інфляційні та 3% річних) тривалий час не проводилось саме з вини Позивача, який пред'являв виконавчий документ не до належного органу, судом відхиляється, оскільки виконання рішення суду є обов'язком саме для Відповідача, як для зобов'язаної рішенням особи, тому сплата заборгованості 10.06.2015, а не раніше, є виною Відповідача.

Отже, виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за весь період прострочення.

Суд перевірив наведений Позивачем у заяві про збільшення позовних вимог розрахунок вищевказаних санкцій, та дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку, його арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам вищеописаних договорів, зокрема, оскільки розраховані Позивачем розміри санкцій не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, тому позовні вимоги про стягнення 17260,03 грн. втрат від інфляції та 709,32 грн. 3% річних за період нарахування 01.10.2014 - 10.06.2015 визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Інтелзахист» (м. Київ, вул. Краснодонська, 13Б; ідентифікаційний код 32113819) на користь Приватного акціонерного товариства «Центр корпоративних рішень» (м. Київ, вул. Промислова, 4; ідентифікаційний код 32552970) 17260 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 03 коп. втрат від інфляції, 709 (сімсот дев'ять) грн. 32 коп. 3% річних, а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.07.2015

Суддя Сташків Р.Б.