РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015№910/10221/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСІЯ"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Проценко П.Ю. - представ. за довір.;

від відповідача: Загоровська Н.В. - представ. за довір.

У судовому засіданні 01.07.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСІЯ" до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про зобов'язання вчинити дії, а саме відновити постачання електричної енергії відповідно до Договору №99Е11 від 28.03.2011 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2015 порушено провадження у справі №910/10221/15, розгляд справи призначений на 18.05.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 15.06.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015, в порядку статті 69 ГПК України строк вирішення спору продовжено на 15 днів, в порядку статті 77 ГПК України розгляд справи відкладений на 01.07.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 01.07.2015 підтримав позовні вимоги повністю, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача надав усні пояснення, в яких заперечував проти заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 01.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.03.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСІЯ" (організація, позивач) та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (метрополітен, відповідач) було укладено договір на користування електричною енергією №99Е11 (надалі - "Договір"), за змістом п.1.1 якого метрополітен надає можливість організації користуватися електроенергією, як послугу для здійснення своєї діяльності на станціях метрополітену, а організація своєчасно проводить оплату метрополітену за користування електроенергією, згілно з діючим тарифом АК «Київенерго», виконує інші умови, визначені цим договором та іншими законодавчими актами.

Даний Договір було укладено відповідно до Договору оренди №388-Упр(ДВ)-09 від 23.06.2009.

Сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє відповідно терміну дії Договору оренди №388-Упр(ДВ)-09 від 23.06.2009, який може бути пролонгований на термін дії договору оренди (п.6.5 Договору).

07.05.2012 було укладено угоду №1 про внесення змін до Договору оренди №388-Упр(ДВ)-09 від 23.06.2009, відповідно до п.2 якої з метою приведення договору у відповідність до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна» сторони дійшли згоди викласти договір у новій редакції та присвоїти йому номер, відповідно до реєстру договорів оренди Головного управління комунальної власності м. Києва.

Так, 07.05.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ "МІСІЯ" та КП "Київський метрополітен" було укладено Договір №315 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - "Договір оренди №315").

Згідно п.9.1 Договору оренди №315 строк дії договору встановлений до 29.03.2015.

16.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСІЯ" (користувач, позивач) та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (метрополітен, відповідач) було укладено договір на користування електричною енергією №131Е12, за змістом п.1.1 якого метрополітен надає можливість користувачу користуватися електроенергією, як послугу для здійснення своєї господарської діяльності на станціях метрополітену, а користувач своєчасно проводить оплату метрополітену за використану електроенергією, згілно з діючим тарифом ПАТ «Київенерго», виконує інші умови, визначені цим договором та іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.1.2 Договору №131Е12 КП "Київський метрополітен" здійснює підключення об'єктів ТОВ "МІСІЯ", які знаходяться на території станції метрополітену:- «Палац спорту» - на підставі Договору оренди №315 від 07.05.2012 (термін дії Договору до 29.03.2015).

Пунктом 6.5 Договору №131Е12 встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 29.03.2015., у разі продовження дії договору оренди договір на користування електричною енергією подовжується на той же термін, що і договір оренди. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 5.1 Правил користування електричної енергією вимог вказаних Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (далі за текстом - Правила) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно з п.6.6 Договору №131Е12 припинення постачання електроенергії до об'єктів користувача (окремого об'єкта або всіх об'єктів одночасно) здійснюється шляхом відключення їх від електромережі метрополітену у випадках закінчення терміну дії договору оренди, дострокового розірвання відповідного договору оренди, у разі порушення користувачем умов договору згідно з п.2.6, 4.2.2, 5.2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Договір на користування електричною енергією №99Е11 від 28.03.2011 є чинним та не припиненим. 30.03.2015 позивачу зі сторони відповідача без будь-яких пояснень, підстав або письмових повідомлень було вимкнено (відключено) постачання електричної енергії.

Судом встановлено, що строк дії Договору на користування електричною енергією №99Е11 від 28.03.2011 припинився у зв'язку з укладенням Договору на користування електричною енергією №131Е12 від 16.10.2012.

Матеріали справи містять листування сторін з наступного: з боку відповідача - повідомлення про припинення терміну дії Договору оренди №315 від 07.05.2012 та Договору №131Е12 від 16.10.2012 на користування електричною енергією, з боку позивача - бажання продовжити термін зазначених договорів. Належних доказів направлення вказаних листів, сторони суду не надали.

Як зазначив відповідач, підставою для відключення позивача від електромережі стало закінчення строку дії Договору оренди №315 від 07.05.2012 та Договору на користування електричною енергією №131Е12 від 16.10.2012.

Умовами Договору оренди №315 від 07.05.2012 встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.9.7 Договору оренди №315).

Доказів укладення сторонами додаткової угоди на підтвердження продовження строку дії договору оренди суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно провів відключення електроенергії, у зв'язку із закінченням терміну дії договору, про що сторони були ознайомлені при укладенні цього Договору.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з покладенням судових витрат на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 06.07.2015

Суддя М.Є. Літвінова