РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №911/5027/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК РОСЬ"

Про стягнення 322 930 876,03 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Ковальова Л.П. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Укрвторчормет" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК РОСЬ" про стягнення 322 930 876,03 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2014 порушено провадження по справі № 911/5027/14 та призначено до розгляду на 17.12.2014.

В судове засідання 17.12.2014 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 17.12.2014 представник відповідача не з'явилися, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали не виконав, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно.

Ухвалою від 17.12.2014 розгляд справи відкладено на 03.02.2015.

В судове засідання 03.02.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав усні пояснення.

В судове засідання 03.02.2015 представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали не виконав.

Ухвалою від 03.02.2015 розгляд справи відкладено на 27.03.2015.

Ухвалою від 27.03.2015 розгляд справи відкладено на 22.05.2015.

Ухвалою суду від 25.05.2015 відкладено розгляд справи на 01.07.2015.

В судове засідання 01.07.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 01.07.2015 представник відповідача повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні 01.07.2015 проголошено вступну та резолютивну частини рішення

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та враховуючи що відповідач визнав позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем було укладено договори на поставку металобрухту №45565 від 03.01.2012 та № 945576 від 01.04.2012.

Відповідно до п. 1.1 договору № 45565 від 03.01.2012 постачальник зобов'язується поставити, а покупець оплатити та прийняти брухт та відходи чорних металів. Кількість та якість брухту зазначається сторонами в специфікації або додатковою угодою.

Згідно п. 5.1-5.3 Договору № 45565 від 03.01.2012 покупець зобов'язаний оплатити брухт відповідно до ціни. Сплату брухту покупець робить на підстав отриманого від постачальника рахунку на оплату. Покупець робить оплату банківським переводом на рахунок на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 1.1 договору № 945576 від 01.04.2012 поставщик зобов'язується поставити, а покупець оплатити та прийняти брухт та відходи чорних металів. Кількість та якість брухту зазначається сторонами в специфікації або додатковою угодою.

Згідно п. 5.1-5.3 Договору № 945576 від 01.04.2012 покупець зобов'язаний оплатити брухт відповідно до ціни. Сплату брухту покупець робить на підстав отриманого від постачальника рахунку на оплату. Покупець робить оплату банківським переводом на рахунок на розрахунковий рахунок продавця.

Позивач зазначає, що поставив відповідачу брухту на загальну суму 322930876,03 грн.

Заборгованість підтверджується актами звірки взаєморозрахунків № 03/02-2 від 03.02.2014 та № 03/02-1 від 03.02.2014.

25.06.2014 на адресу відповідача позивачем направлено претензію, проте, як зазначив позивач, відповіді не надходило.

Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 265 ГК України передбачає, що за договором поставки одна сторона - постачальник - зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що зобов'язання щодо виконання умов договору відповідач у встановлений Договором строк не виконав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 322 930 876,03 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМК РОСЬ" ( 03040, м. Київ, вул.. Михайла Стельмаха, буд. 10-А, оф. 418, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" (02160, м. Київ, вул. Каунаська, 27, ) заборгованість в розмірі 322 930876 (триста двадцять два мільйони дев'ятсот тридцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 03 коп., судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.07.2015

Суддя Л.В. Прокопенко