КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/16519/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Сотнікова С.В.

Пантелієнка В.О.

представники сторін:

від позивача: Григоренко А.О., представник за дов. № б/н від 22.06.2015;

від відповідачів: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/16519/14 (суддя: Прокопенко Л.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь», м. Москва Російської Федерації

до фізичної особи-підприємця Черній Анна Олександрівна, м. Київ

про захист виключного авторського права на самостійні частини аудіовізуального твору 60 900 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи - підприємець Черній Анна Олександрівна про захист виключного авторського права на самостійні частини аудіовізуального твору 60 900,00 грн. .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що саме неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/16519/14 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем не доведено порушення його авторського права відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст. ст. 16, 20, 416, 418, 435, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 15, 31, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/16519/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

06.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло від відповідача клопотання про перенесення розгляду справи в зв'язку з неможливістю на дату розгляду справи направити повноважного представника.

Київський апеляційний господарський суд відхиляє вищезазначене клопотання з наступних підстав.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Пунктом 1 ст. 77 ГПК України у якості такої обставини визначено нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Між тим, з положень ст. 77 ГПК України вбачається, що неявка будь-якого учасника у судове засідання в апеляційній інстанції у господарській справі не є безумовною підставою для відкладення такого розгляду справи та розгляд справи відкладається лише у разі неможливості вирішення справи.

Явка відповідача або його повноважного представника в судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обов'язковою. Матеріали справи містять достатньо доказів доля прийняття вмотивованого рішення. Таким чином, на підставі аналізу норм права та наявних в справі матеріалів вбачається, що нез'явлення уповноваженого представника відповідача у судове засідання з розгляду апеляційної скарги, не є обставиною відповідно до ст. 77 ГПК України, за якої спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у зв'язку з чим слід зробити висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з викладених в ній підстав.

В судове засідання апеляційної інстанції не з'явився представник відповідача. Враховуючи, що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

У п. 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності " роз'яснено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. ст. 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ "Маша и Медведь" є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Москва і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 536, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 21.05.2014 № 8935797_УД.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права " (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як встановлено місцевим господарським судом, підтверджується наявними матеріалами справи та визнається позивачем, на підставі укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "Аннімакод" договору від 08.06.2010 № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал "Маша і Медведь"), ним набуто виключне право на аудіовізуальний твір - низку серій серіалу "Маша і Медведь".

Відповідно до умов названого договору позивач набув у повному обсязі права товариства з обмеженою відповідальністю "Студія "Аннімакод" за усіма чинними ліцензійними договорами, переліченими у додатку № 7 до цього договору (пункт 1.7), на усі юридично значимі елементи твору, в тому числі на графічне та мальоване зображення персонажів цього твору (пункт 2 додатку № 1 до цього договору).

У цьому зв'язку заслуговує на увагу висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення особи, якою створені головні образи (ключові кадри) твору тому що відповідно до наданого в якості доказу копії авторського договору замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008 який укладено між ТОВ Студія "Анімаккорд" та Кузовковим О.Г. автор зобов'язаний створити та передати замовнику сценарій 8 серій дитячого телевізійного серіалу "Маша и Медведь". Твір створюється відповідно до технічного завдання, зазначеного в додатку №1 до договору (п. 1.2 договору №ОК-2/2008 від 01.04.2008).

Відповідно до додатку № 1 договору №ОК-2/2008 від 01.04.2008 (технічного завдання) вигами до твору є створення сценарію 8 серій дитячого телевізійного анімаційного серіалу на основі ідей зазначених в технічному завданні. Кожна серія повинна бути закінченою історією пригод Маши та Ведмедя. Маша та Медведь з'являються в кожній серії, крім них залежно від сценічної ідеї можуть з'являтися інші персонажі

Відповідно до службового завдання №1/МиМ-С1, згідно якого Червяцов Д.А. створює та передає ТОВ "Анімаккорд" виключні права на серію анімаційного серіалу "Маша и Медведь" під назвою "Первая встреча"

На підставі вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновокм місцевого господарського суду про неможливість встановлення тої обставини, чи набуто товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "Аннімакод" та (або) позивачем, майнові права інтелектуальної власності надавати відповідачеві дозвіл або забороняти використання персонажу "Маша" з мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь".

Докази зворотного в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надані.

В позовній заяві позивач, зазначає що 13.01.2014 р., 19.01.2014, 16.02.2014, 14.04.2014 р., в належному ФРП Черній А.О. перукарні "СІМПА", що знаходиться в магазині "Епіцентр К" за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-В здійснювався публічний показ шляхом публічної демонстрації аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", в зв'язку із чим просить стягнути компенсацію в розмірі 60 900 грн.

Відповідно до п "г" ч. 1 ст. 52 Закону встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Пунктом "г" частини другої вказаної статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Позивачем в позові визначено суму компенсації в розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що складає 60 900 грн.

Натомість позивачем надано висновок експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності № 4804, складений експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертного дослідження було поставлене наступне питання: «Який розмір збитків (упущеної вигоди), яких зазнав би правовласник ТОВ «Маша і Мєдвсдь» за звичайних умов, внаслідок незаконного публічного показу у торговельному закладі загальній площі 100 м кв. однієї серії багатосерійного мультиплікаційного серіалу під назвою "Маша і Ведмідь" .

Як вбачається із висновку експерта, договір, що був наданий позивачем, не містить вартості права публічного показу однієї серії мультиплікаційного серіалу, однак даючи відповідь на питання про упущену вигоду від неправомірного показу однієї серії, експертом не вирахувано вартість надання права на публічний показ однієї серії мультиплікаційного серіалу.

Таким чином колегія судді вважає, що визначена позивачем сума компенсації в розмірі 50 мінімальних заробітних плат та складає 60 900 грн є необґрунтованою.

Таким чином, на підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги твердження скаржника, що зазначені в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оскільки матеріалів справи не підтверджується факт порушення прав позивача, тобто необхідність для їх судового захисту, тому суд першої інстанції дійшов правомірно висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги твердження позивача, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що витрати по сплаті державного мита за її подання покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/16519/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді С.В. Сотніков

В.О. Пантелієнко