ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 915/852/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

представник позивача в судове засідання не з'явився,

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

До відповідача: Миколаївського Національного аграрного університету, 54010, м.Миколаїв, вул. Паризької Комуни, 9

про: стягнення 2 357,40 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Миколаївського Національного аграрного університету інфляційних в розмірі 256,50 грн., 3% річних в розмірі 363,39 грн. та пені у розмірі 1 737,51 грн.

Позивач в судове засідання 30.06.2015 не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення № 390 (а.с. 53).

Відповідач в судове засідання 30.06.2015 не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення № 217.

Господарським судом враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

У відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне

29.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Миколаївським Національним аграрним університетом було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/2445-ТЕ-22 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору). Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо - комерційної діяльності) (п.1.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 6.3 Договору, в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

У п. 11.1 сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Так, на виконання вимог Договору позивач протягом січня - квітня, жовтня - грудня 2013 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 68 668,83 грн., що підтверджується 7-ма актами приймання - передачі природного газу:

- Акт приймання - передачі природного газу за січень 2013 року на суму

12 769,93 грн. (а.с. 19);

- Акт приймання - передачі природного газу за лютий 2013 року на суму

14 452,58 грн. (а.с. 20);

- Акт приймання - передачі природного газу за березень 2013 року на

суму 9 026,93 грн. (а.с. 21);

- Акт приймання - передачі природного газу за квітень 2013 року на суму

3 506,04 грн. (а.с. 22);

- Акт приймання - передачі природного газу за жовтень 2013 року на суму

4 466,99 грн. (а.с. 23);

- Акт приймання - передачі природного газу за листопад 2013 року на

суму 6 014,47 грн. (а.с. 24);

- Акт приймання - передачі природного газу за грудень 2013 року на суму

18 341,89 грн. (а.с. 25).

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою відповідача.

Відповідно до умов договору, відповідач за отриманий природний газ у січні 2013 р. повинен був здійснити остаточну оплату до 14.02.2013, у лютому 2013 року газу - до 14.03.2013 , у березні 2013 року - до 14.04.2013 , у квітні 2013 року - до 14.05.2013, у жовтні 2013 року - до 14.11.2013 року, у листопаді 2013 року - до 14.12.2013 року, у грудні 2013 року - до 14.01.2014 року.

Відповідач всупереч умовам договору розрахувався за спожитий природний газ не своєчасно, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п. 9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

За неналежне виконання вимог Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого газу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 737,51 грн. за період з 14.02.2013 року по 28.02.2014 року.

Розрахунок пені перевірений судом, та з урахуванням вірного визначення кількості днів прострочення, а саме без включення дня фактичної сплати суми заборгованості в період часу за який здійснюється стягнення пені, розмір пені який нарахований правомірно становить 1 710,86 грн. (абз. 1 п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" ).

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 26, 65 грн. (1 737,51 грн. - 1 710,86 грн.) задоволенню не підлягають.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачене пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. За приписами статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо. При цьому наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд, враховуючи відсутність негативних наслідків, викликаних простроченням виконання зобов'язання, та беручи до уваги не значний період прострочення відповідачем оплати отриманого газу та враховуючи інтереси обох сторін, вважає необхідним реалізувати право суду на зменшення розміру пені, передбачене вищенаведеними нормами права, та зменшити розмір пені (1710,86 грн.) на 50% - до 855,43 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 9-11) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 363,39 грн. нарахованих по:

- зобов'язанню січня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.02.2013 по 30.05.2013 в розмірі 111,26 грн.;

- зобов'язанню лютого 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.03.2013 по 30.05.2013 в розмірі 93,23 грн.;

- зобов'язанню березня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.04.2013 по 30.05.2013 в розмірі 34,87 грн.;

- зобов'язанню квітня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.05.2013 по 30.05.2013 в розмірі 4,90 грн.

- зобов'язанню жовтня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.11.2013 по 27.01.2014 в розмірі 27,54 грн.

- зобов'язанню листопада 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.12.2013 по 27.01.2014 в розмірі 22,25 грн.

- зобов'язанню грудня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.01.2014 по 28.02.2014 в розмірі 69,35 грн.

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення кількості днів прострочення, а саме без включення дня фактичної сплати суми заборгованості в період часу за який здійснюється нарахування 3% річних, розмір 3% річних які підлягають задоволенню становить 357,75 грн. нарахованих по:

- зобов'язанню січня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.02.2013 по 29.05.2013 в розмірі 110,21 грн.;

- зобов'язанню лютого 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.03.2013 по 29.05.2013 в розмірі 92,04 грн.;

- зобов'язанню березня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.04.2014 по 29.05.2013 в розмірі 34,13 грн.;

- зобов'язанню квітня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.05.2013 по 29.05.2013 в розмірі 4,61 грн.

- зобов'язанню жовтня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.11.2013 по 26.01.2014 в розмірі 27,17 грн.

- зобов'язанню листопада 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.12.2013 по 26.01.2014 в розмірі 21,75 грн.

- зобов'язанню грудня 2013 року - 3% річних нараховані за період з

14.01.2014 по 27.02.2014 в розмірі 67,84 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 5,64 грн. (363,39 грн. - 357,75 грн.) задоволенню не підлягають.

Згідно наданого до позовної заяви розрахунку позивач просить суд стягнути інфляційні в загальному розмірі 256,50 грн.:

- за період з березня 2013 року по травень 2013 року, які нараховані за

зобов'язаннями лютого 2013 року в розмірі 14,54 грн.;

- за період з квітня 2013 року по травень 2013 року, які нараховані за

зобов'язаннями березня 2013 року в розмірі 9,03 грн.;

- за травень 2013 року, які нараховані за зобов'язаннями квітня 2013 року

в розмірі 3,51 грн.;

- за період з листопада 2013 року по січень 2014 року, які нараховані за

зобов'язаннями жовтня 2013 року в розмірі 40,31 грн.;

- за період з грудня 2013 року по січень 2014 року, які нараховані за

зобов'язаннями листопада 2013 року в розмірі 42,16 грн.;

- за період з січня 2014 року по лютий 2014 року, які нараховані за

зобов'язаннями грудня 2013 року в розмірі 146,96 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних в розмірі 256,50 грн. суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних за травень 2013 року, які нараховані за зобов'язаннями квітня 2013 року в розмірі 3,51 грн., задоволенню не підлягають, оскільки термін прострочення зобов'язань за квітень 2013 року становить 15 днів (з 14.05.2013 року по 29.05.2013 року), тобто нарахування інфляційних втрат позивач безпідставно здійснює у термін який є меншим ніж місяць (вказана правова позиція також зазначена в Постанові Вищого Господарського Суду України по справі № 29/75-10-1823 від 24.11.2010 року та по справі № 4/54-10-18-18 від 19.01.2011 року).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 252,99 грн. (256,50 грн. - 3,51 грн.).

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (судові витрати розраховано: 2 321,60 грн.(357,75 грн. + 1710,86 грн. + 252,99 грн.) задоволені /2357,40 грн. (заявлені) = 0,98% Х 1827,00 грн. = 1790,46 грн.).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Миколаївського Національного аграрного університету (54010, м.Миколаїв, вул. Паризької Комуни, 9, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 3% річних в розмірі 357,75 грн., пені в розмірі 855,43 грн., інфляційних в розмірі 252,99 грн. та 1790,46 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повний текс рішення складено 06.07.2015 року

Суддя Н.О. Семенчук