ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа № 911/1953/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Профіпартс;

до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ОСОБА_1;

про стягнення 40520,73 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 26.09.2014 р.);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Профіпартс до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ОСОБА_1 про стягнення 40520,73 грн. з яких 23505,89 грн. основного боргу, 2233,94 грн. пені, 11752,95 грн. штрафу, 298,43 грн. 3 % річних та 2156,97 грн. інфляційних за Договором поставки № Р-1713 від 31.10.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2015 року порушено провадження у справі № 911/1953/15 та призначено до розгляду на 02.06.2015 року.

29.05.2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої останній просив на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшити позовні вимоги в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних, у звязку з чим, просить стягнути з відповідача 8380,25 грн. пені, 744,72 грн. 3% річних та 14316,42 грн. інфляційних. В решті позов залишено без змін.

В судові засідання, які відбулись 02.06.2015 року та 23.06.2015 року, представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 07.05.2015 року не виконав, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 23.06.2015 року та до 30.06.2015 року відповідно.

В судовому засіданні 30.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання 30.06.2015 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Профіпартс (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ОСОБА_1 (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № Р-1713 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується протягом дії Договору постачати Покупцю товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються Сторонами в накладних, які є невідємною частиною Договору, (далі - Товар), а Покупець зобовязується приймати Товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах.

Загальна сума Договору складає суму ціни Товару, вказану в видаткових накладних протягом дії Договору (п. 1.3 Договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох Сторін та діє до 31 грудня поточного року включно (п. 2.1 Договору).

У разі відсутності до дати закінчення строку дії Договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із Сторін про небажання продовжити дію Договору, термін дії Договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору ціна Товару вважається остаточно визначеною Сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передачі) партії товару, з урахуванням положень п. 5.2 Договору.

Якщо партію Товару відпущено Покупцю без здійснення передоплати, товар вважається поставленим на умовах відстрочення платежу. При проведенні постачання з відстроченням платежу Покупець сплачує вартість партії товару протягом терміну, зазначеного у видатковій товарній накладній, за якою товар відпущено Покупцю. Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає три календарні дні з дати виписки видаткової накладної (п. 5.1.2 Договору).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що позивач протягом листопада 2013 року червня 2014 року поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 92900,43 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та довіреностями на отримання ТМЦ та не заперечується відповідачем.

Однак, відповідач в порушення п. 5.1.2 Договору про розрахунок протягом трьох календарних днів з дати виписки видаткової накладної, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково на суму 69394,14 грн., у звязку з чим, за відповідачем станом на день розгляду спору існує заборгованість в сумі 23505,89 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач 14.10.2014 року надіслав відповідачу ОСОБА_3 № 1310-01 від 13.10.2014 року з вимогою погасити існуючий борг за спірним Договором протягом трьох днів з моменту отримання ОСОБА_3, яка залишена останнім без відповіді та задоволення (докази надіслання містяться в матеріалах справи).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 23505,89 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати Товару, позивач також заявив у позові вимогу (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 8380,25 грн. пені на підставі п. 10.2 Договору, 11752,95 грн. штрафу на підставі п. 10.5 Договору, 744,72 грн. 3% річних та 14316,42 грн. інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 10.2 Договору при простроченні оплати Товару Покупець зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягнення.

Згідно з п. 10.5 Договору при простроченні оплати більше одного місяця, Постачальник має право, крім стягнення передбачених п. 10.3 суми боргу та пені, додатково стягнути з Покупця штраф у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, штраф, 3 % річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, штрафу, річних та інфляційних.

Проте, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку, зокрема, помилки в періодах нарахування пені, річних та інфляційних, оскільки позивачем помилково останній день строку на оплату згідно кожної накладної за якою існує заборгованість включено в період, за який позивач нараховує пеню, 3 % річних та інфляційні. Однак, відповідні помилки в розрахунку не впливають на загальний розмір заявлених до стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційних, оскільки відхилення незначні та у звязку з тим, що судом (за правильний період) нараховано пені, 3 % річних та інфляційні складають більшу суму, з відповідача підлягає стягненню пеня, 3 % річних та інфляційних в заявленому позивачем розмірі.

Згідно наданого позивачем розрахунку штраф правомірно нарахований на суму фактичних заборгованостей, прострочення по яким тривало більше місяця, що відповідає п. 10.5 Договору. Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ОСОБА_1 (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, 11, код 35875781) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Профіпартс (04073, м. Київ, вул. Скляренка, 1, код 36698083) 23505 грн. (двадцять три тисячі пятсот пять гривень) 89 коп. основного боргу, 8380 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят гривень) 25 коп. пені, 11752 грн. (одинадцять тисяч сімсот пятдесят дві гривні) 95 коп. штрафу, 744 грн. (сімсот сорок чотири гривні) 72 коп. 3% річних, 14316 грн. (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять гривень) 42 коп. інфляційних та 1827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.06.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін