ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року Справа № 904/2899/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Уколова М.В.( дов. б/н від 29.05.05 р.);

від відповідача:представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК "Фінанси та Кредит"" м. Київ в особі філії "Дніпропетровського регіонального управління" м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015р. у справі № 904/2899/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп» м. Маріуполь, Донецька обл.

до: публічного акціонерного товариства "БАНК "Фінанси та кредит" м. Київ в особі філії "Дніпропетровського регіонального управління" ПАТ «Банк Фінанси та кредит» м.Дніпропетровськ

про: зобов'язання виконати взяті договірні зобов'язання та здійснити перерахування грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 27.04.2015 р. у справі № 904/2899/15, яке підписано 05.05.2015 і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Петренко І.В.), задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп» м. Маріуполь, Донецька обл. до публічного акціонерного товариства "БАНК "Фінанси та кредит" м. Київ в особі філії "Дніпропетровського регіонального управління" ПАТ «Банк Фінанси та кредит» м. Дніпропетровськ про зобов'язання виконати взяті договірні зобов'язання та здійснити перерахування грошових коштів.

Вказаним рішенням зобов'язано публічне акціонерне товариство банк "Фінанси та кредит" м.Київ в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" публічного акціонерного товариства банк "Фінанси та кредит" м. Дніпропетровськ виконати взяті на себе договірні зобов'язання та здійснити перерахування грошових коштів в сумі 445705,08грн. згідно платіжного доручення № 199 від 27.03.2015р. на рахунок отримувача.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства банку "Фінанси та кредит" м. Київ в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" публічного акціонерного товариства банк "Фінанси та кредит" м. Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" м. Маріуполь 1 218,00грн. судового збору.

03.06.2015 р. на примусове виконання рішення видано накази.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу та клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги.

Відповідач просить в апеляційній скарзі скасувати оскаржуване рішення по даній справі, оскільки вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає у скарзі, що господарський суд надав перевагу доказам позивача по справі та проігнорував клопотання представника банку про відкладення розгляду справи.

Відповідач вказує, що у відповідності до п.2.3 Положення про Філію «Дніпропетровське РУ «АТ «Банк Фінанси та Кредит», Філія не є юридичною особою, а позов не міг бути поданий саме до Філії, та як слідство Філія не може виступати в якості відповідача по справі.

Скаржник вважає, що задоволені судом першої інстанції позовні вимоги, які полягають у зобов'язанні Банку списати грошові кошти за платіжним дорученням, строк виконання якого закінчився, суперечать вимогам нормативно-правових актів чинного законодавства України.

Розпорядженням секретаря судової палати № 528 від 23.06.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Євстигнеєва О.С. у відрядженні, змінено склад колегії суддів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає, що рішення повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, судом в повному обсязі з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи.

Позивач не погоджується з доводами відповідача у апеляційній скарзі про порушення судом норм процесуального права, а саме ст.ст. 4-2, 15 ГПК України

Розпорядженням секретаря судової палати № 605 від 07.07.2015 р. р., у зв'язку з відпусткою судді Вечірко І.О. та відрядженням судді Євстигнеєва О.С., змінено склад колегії суддів.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні. Неявка скаржника не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між публічним акціонерним товариством банком "Фінанси та кредит" в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" публічного акціонерного товариства банку "Фінанси та кредит" (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвент груп" (клієнт) укладено договір №1438 на розрахунково-касове обслуговування (договір) від 16.03.2015 р.

Відповідно до пункту 1.1 договору банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті №02 і (або) поточний (поточні) рахунок (и) в іноземній валюті та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язався оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнта на умовах тарифного пакету "Активний бізнес".

Умовами пункту 2.1 договору встановлено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Пунктом 2.2 договору сторони договору встановили, що списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 3.1 договору визначено права банку, а саме використовувати грошові кошти на рахунках, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За час користування грошовими коштами на рахунках нараховується і виплачується клієнту проценти на залишок коштів на рахунках за ставкою, визначеною чинним на момент нарахування процентів тарифів (підпункт 3.1.1 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено права клієнта, а саме самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України (підпункт 3.2.1 договору).

Пунктом 3.3 договору визначено обов'язки банку, а саме здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банку робочий час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (підпункт 3.3.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначено строку (пункт 8.1 договору).

Позивач стверджує, що станом на 27.03.2015р. залишок на рахунку останнього становить 446075,08грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку від 27.03.2015р.

27.03.2015р. позивачем ініційовано грошовий переказ за платіжним дорученням №199 від 27.03.2015р. на суму 445705,08 грн.(а.с.17)

В порушення умов укладеного між сторонами договору відповідач переказ грошових коштів за платіжним дорученням №199 від 27.03.2015р. на суму 445705,08грн. не виконав, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта. Гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Стаття 1068 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок банку за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

В силу статті 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку зобов'язаний:

- узяти розрахунковий документ платника/стягувача на облікування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувану про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку";

- ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті операційний час - це частина операційного дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якого приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - членом платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів виконання платіжних доручень позивача, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зважаючи на вищевикладене, правомірно задовольнив позовні вимоги позивача.

Доводи скаржника стосовно порушення господарським судом Дніпропетровської обл. ст. 42 ГПК України принципу рівності перед законом і судом у зв'язку з тим, що суд проігнорував його клопотання стосовно відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, так як сторони у справі були завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи і сторонам було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки і подання відзиву та інших документів для розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України гос подарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського про цесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розгля нута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Гос подарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учас ника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, дер жавного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можли вості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'яза них з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засі данні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йо му в передбаченому законом порядку.

Стосовно твердження відповідача про порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 15 ГПК України.

Відповідно до ч. 2,4 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються судом за місцезнаходженням відповідача. Якщо юридичну особу представ ляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визнача ється з урахуванням частин першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відо собленого підрозділу.

Враховуючи, те що відокремлений підрозділ Відповідача - Філія «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ РЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ» ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» зареєстроване за адресою - вулиця Плеханова, б. 9, м. Дніпропетровськ, 49070, Господарським судом Дніпропетровської області дотримані приписи ст. 15 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно твердження відповідача про те, що судом задоволені позовні вимоги, які полягають у зобов'язанні банку списати грошові кошти за платіжним дорученням, строк виконання якого нібито закінчився.

Відповідно до вимог ст. 8.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ кош тів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розраху нковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його над ходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого ба нку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів ( ст. 8.4. того ж Закону).

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на раху нок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України "Про пла тіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідно до п. 3.5. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, Банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом ЗО календар них днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

У вказаній нормі мова йдеться про строк для прийняття банком платіжно го доручення, а не про строк його виконання. Строк виконання платіжних доручень вста новлений ст. 8.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ві дповідно до якої банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в роз рахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієн та, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (ст. 8.4. цього ж Закону).

Позивачем ініційовано грошовий переказ за платіжним дорученням №199 від 27.03.2015 року на суму 445705,08 грн., яке оформлено на паперовому носії у відповідності до вимог п. 3.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національ ній валюті.

Вказане платіжне доручення одержано банком 27.03.2015 року, що підтверджу ється відповідною відміткою на платіжному дорученні. Тобто, платіжне доручення №199 від 27.03.2015 року на суму 445705,08 грн. прийняте банком в день його виписки.

Таким чином, строк виконання платіжного доручення №199 від 27.03.2015 р. на суму 445705,08 грн., встановлений ст. 8.1. Закону України «Про платіжні системи та пе реказ коштів в Україні», - не закінчився, а є порушеним Відповідачем (Банком).

Керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК "Фінанси та Кредит"" м. Київ в особі філії "Дніпропетровського регіонального управління" м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 р. у справі № 904/2899/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 13.07.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді: І.М.Кощеєв

О.В. Чус