ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.2015 Справа № 920/1332/14

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ,

про внесення змін до договору перевезення вантажу (теплової енергії),

та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми,

про внесення змін до договору перевезення вантажу (теплової енергії),

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_3 (довіреність № 34 від 29.07.2014року), ОСОБА_4 (довіреність від 24.03.2015року);

Від відповідача ОСОБА_5 (довіреність № 18-49/1497 від 02.07.2015року); ОСОБА_6 (довіреність № 18-49/1411 від 29.12.2014року);

Від третьої особи - ОСОБА_7 (довіреність № 14 від 31.12.2014року);

При секретарі судового засідання Чижик С.Ю.,

У судовому засіданні 22.06.2015року судом оголошено перерву до 06.07.2015року об 11 год. 30 хв.

У судовому засіданні 06.07.2015року судом оголошено перерву до 07.07.2015року об 11 год. 00 хв.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд внести зміни до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005року, а саме: 1) в тексті Договору, в додатках, додаткових договорах до договору, в усіх відмінках та значеннях змінити: Відправник на Теплогенеруюча компанія; Перевізник на Теплотранспортуюча компанія; перевезення на транспортування; вантаж на теплова енергія; перевезення вантажу (теплової енергії) на транспортування теплової енергії; провізна плата на плата за транспортування теплової енергії; період перевезення на період транспортування; 2) виклавши розділ 2 і пункти Договору в наступній редакції:

2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64 коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08.грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії є державною регульованою ціною (тарифом), яка встановлюється уповноваженим органом. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2014 р. (до встановлення тарифу на транспортування теплової енергії для потреб населення) відповідно до Висновків Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг від 01.10.2010 р. №153 та №157 становить 16 грн. 40 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 03 грн. 28 коп., всього 19 грн. 68 коп.

2.1.2 З моменту набрання чинності постановою або іншим нормативно-правовим актом про встановлення/зміну тарифу на транспортування теплової енергії, вартість послуг з транспортування теплової енергії, визначена даним Договором змінюється без додаткового погодження Сторін.

2.2. Вартість послуг з транспортування теплової енергії за один календарний місяць визначається з кількості Гкал теплової енергії, транспортованої у відповідному календарному місяці.

2.3. Теплогенеруюча компанія зобовязана до 14 числа місяця, наступного за місяцем транспортування теплової енергії, оплатити Теплотранспортуючій компанії вартість наданих послуг з транспортування теплової енергії.

3.13. Теплогенеруюча компанія протягом 3-х днів з дня отримання вказаних п. 3.12 Договору документів зобовязана підписати акт приймання-передачі наданих за цим Договором послуг та один його примірник передати Теплотранспортуючій компанії, а у разі наявності документального обґрунтованих заперечень підписати цей акт із зазначенням в акті конкретних обґрунтованих документами заперечень, обовязковим додаванням до акту документів на обґрунтування заперечень. У випадку недотримання Теплогенеруючою компанією вимог цього пункту, підписаний Теплотранспортуючою компанією акт наданих за цим договором послуг вважається погодженим (підписаним) Теплогенеруючою компанією без зауважень.

9.2. Даний Договір набуває чинності з 01.09.2005 року та діє до 31.12.2014р.

9.2.1. Якщо жодна із Сторін даного договору не надасть іншій стороні належним чином оформлене повідомлення про припинення дії Договору, дія даного Договору щорічно продовжується на один календарний рік.

9.2.2. Даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін.

Умови даного Додаткового договору поширюються на правовідносини та зобовязання Сторін, що виникли до моменту укладення даного Додаткового Договору, а саме з 01 січня 2014 року..

Відповідач подав зустрічний позов від 14.08.2014року, в якому просить суд внести зміни до Договору № 2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 року, а саме:

Викласти п. 2.1. договору в наступній редакції:

2.1. Вартість транспортування 1 Гкал теплової енергії становить:

для населення 32, 17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.07.2014 року;

для релігійних організацій 32,17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.08.2014 року;

для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення):

32,78 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.01.2014 року;

32,17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року;

Викласти п. 9.2.2. Договору в наступній редакції:

9.2.2.Даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін. Зміни до Договору, затвердженні судовим рішенням по справі № 920/1332/14, поширюються на правовідносини між Сторонами за даним Договором з 01.01.2014 року.

Відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 14.08.2014року у справі № 920/1332/14 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач за первісним позовом подав зміни до позовних вимог № 1695 від 06.05.2015року, де, з урахуванням того, що постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 263 від 27.02.2015року, № 729 від 03.03.2015року, № 1142 від 31.03.2015року позивачу за первісним позовом встановлено новий тариф на транспортування теплової енергії, просить суд внести зміни до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005року у редакції вказаній у позовній заяві, окрім п. 2.1., який викласти в наступній редакції:

2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64 коп.

З 01 червня 2014р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 липня 2014р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 березня 2015р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) становить 45 грн. 56 коп./Гкал (без ПДВ), окрім того ПДВ 9 грн. 11 коп., всього 54 грн. 67 коп.

З 01 квітня 2015р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 45 грн. 56 коп./Гкал (без ПДВ), окрім того ПДВ 9 грн. 11 коп., всього 54 грн. 67 коп..

Відповідач за первісним позовом подав уточнення зустрічних позовних вимог № 18-7/980 від 03.06.2015року, в якому просить суд внести зміни до Договору № 2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 року, а саме:

Викласти п. 2.1. договору в наступній редакції:

2.1. Вартість транспортування 1 Гкал теплової енергії становить:

для населення 34,05 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.04.2015 року;

для релігійних організацій 34,05 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.05.2015 року;

для бюджетних установ та інших споживачів - 34,05 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.05.2015року".

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.11., п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Право позивача за первісним позовом на подання заяви про зміну позовних вимог, в якій фактично останній заявляє додаткові позовні вимоги, які ґрунтуються на нових додаткових доказах, не передбачено нормами ГПК України, в тому числі ст. 22 Кодексу, тому суд відмовляє у прийнятті заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго № 1695 від 06.05.2015року до розгляду.

Право відповідача за первісним позовом на подання заяви про уточнення зустрічних позовних вимог від 03.06.2015року № 18-7/980, в якій фактично останній змінює одночасно предмет та підставу позову, не передбачено нормами ГПК України, в тому числі ст. 22 Кодексу, тому суд відмовляє у прийнятті заяви ОСОБА_2 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе про уточнення позовних вимог № 18-7/980 від 03.06.2015року до розгляду.

При цьому сторони не позбавлені права звернутися до суду з новим позовом у загальному порядку.

Позивач за первісним позовом подав письмові пояснення від 22.06.2015року в обґрунтування позовних вимог, а також пояснення щодо розрахунку вартості договору.

Відповідач за первісним позовом подав додаткові письмові пояснення в обґрунтування своєї позиції по справі, в тому числі з урахуванням уточнених первісних позовних вимог.

Третя особа подала письмові пояснення (вх. № 7162 від 22.06.2015року) щодо тарифу який підлягає застосуванню при транспортуванні виробленої ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе теплової енергії мережами ТОВ "Сумитеплоенерго" за договором №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005року.

Відповідач за первісним позовом подав клопотання від 21.06.2015року, в якому просить суд розглянути справу № 920/1332/14 колегіально у складі трьох суддів.

Відповідно до ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Разом з цим, питання складності справи визначається виключно судом та не залежить від позицій учасників судового процесу.

Дослідивши справу № 920/1332/14 з урахуванням її категорії та складності, суд не вбачає підстав для розгляду справи № 920/1332/14 колегіально у складі трьох суддів, у звязку з чим відмовляє у задоволенні відповідного клопотання відповідача за первісним позовом від 21.06.2015року.

Позивач за первісним позовом подав клопотання № 2413 від 06.07.2015року про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Відповідач за первісним позовом подав клопотання № 18-7/1194 від 06.07.2015року про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Відповідач за первісним позовом подав клопотання № 18-7/1195 від 06.07.2015року, в якому просить суд витребувати: 1) від ТОВ «Сумитеплоенерго» калькуляцію вартості послуги з транспортування теплової енергії міськими мережами, виробленої ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» до споживачів м. Суми за період з 2000 по 2014 роки, яка надавалась на затвердження тарифів до Виконавчого комітету Сумської міської ради; 2) від Виконавчого комітету Сумської міської ради інформацію та документи, які стосуються визначення (встановлення) вартості послуги ТОВ «Сумитеплоенерго» з транспортування теплової енергії міськими мережами, виробленої ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» до споживачів м. Суми за період з 2000 по 2014 роки; 3) від ТОВ «Сумитеплоенерго» калькуляцію вартості послуги з транспортування теплової енергії міськими мережами, виробленої ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» до споживачів м. Суми за період з 2014 по 2015 роки, яка надавалась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг; 4) від Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг інформацію та документи, які стосуються визначення (встановлення) вартості послуги ТОВ «Сумитеплоенерго» з транспортування теплової енергії міськими мережами, виробленої ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» до споживачів м. Суми за період з 2014 по 2015 роки.

Згідно зі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом № 18-7/1195 від 06.07.2015року, зважаючи на предмет спору у справі № 920/1332/14, суд відмовляє у задоволенні відповідного клопотання про витребування доказів, враховуючи в тому числі те, що заявником необґрунтовано необхідності витребування таких доказів, не вказано обставин, які останні можуть підтвердити.

Позивач за первісним позовом підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом підтримує зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з позицією третьої особи, викладеною у письмових поясненнях від 06.05.2015року, від 04.06.2015року, від 22.06.2015року, ліцензіат транспортує теплову енергію на підставі відповідного договору за тарифом, який встановлений ліцензіату, що надає послугу з транспортування теплової енергії, а не отримує її. ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе має транспортувати теплову енергію на підставі відповідного договору, за тарифом, який встановлений ліцензіату, що надає послугу з транспортування теплової енергії (ТОВ «Сумитеплоенерго».).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши повноважних представників учасників судового процесу, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 "Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми" виробниками та виконавцями послуг в м. Суми з централізованого опалення, постачання гарячої води визначено: ВАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе" в межах території обслуговування згідно з додатком 1; ТОВ "Сумитеплоенерго" в межах території обслуговування згідно з додатком 2 (а.с. 48, том 1).

01 вересня 2005 року між сторонами укладений договір №2/10 (з протоколом розбіжностей від 11 листопада 2005р.) перевезення вантажу (теплової енергії), відповідно до умов якого позивач зобов'язався доставляти ввірений йому відповідачем вантаж - теплову енергію в теплоносії - гарячої мережної води в пункті призначення на вказані у п. 3.9. Договору об'єкти юридичних та фізичних осіб - споживачів житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надавати відповідачу теплову енергію, а останній зобов'язався сплачувати позивачу за перевезення теплової енергії встановлену п. 2.2. Договору плату на умовах, в порядку та в строки, встановлені Договором.

Відповідно до п. 2.1. договору у діючій редакції згідно з додатковою угодою № 4 від 26.09.2008року, загальна вартість Договору включає в себе провізну плату відповідача позивачу за перевезення останнім теплової енергії за цим Договором, яка визначається сумуванням всіх провізних плат та складає за 12 календарних місяців з моменту підписання сторонами додаткової угоди 4 640 760 грн. 00 коп. без врахування ПДВ. Вартість послуг позивача за кожен календарний місяць визначається на підставі калькуляції, складеної по фактичним затратам звітного місяця в межах затвердженої вартості витрат на календарний рік з остаточним корегуванням суми в останньому місяці календарного року.

Згідно п. 2.2. договору, розмір провізної плати з врахуванням ПДВ за один місяць перевезення теплової енергії вказаний в акті приймання-передачі виконаних робіт, який сторони зобовязані скласти та підписати в порядку, встановленому ст. 3 Договору. Розрахунок розміру провізної плати на момент підписання сторонами Договору здійснений з врахуванням того, що згідно вимог Закону України Про теплопостачання провізна плата є складовою частиною тарифу на послуги центрального опалення та гарячого водопостачання, який затверджується у встановленому порядку органами місцевого самоврядування.

За умовами п. 2.3. договору, загальна вартість Договору та провізна плата можуть бути змінені за згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою до Договору.

Відповідно до п. 3.13 договору, Відповідач протягом 3-х днів з дня отримання вказаних у п. 3.12 договору документів зобов'язаний прийняти результати робіт з перевезення теплової енергії, підписати акт приймання - передачі виконаних робіт та один його примірник передати позивачу або мотивовано відмовитися від прийняття результатів робіт з перевезення теплової енергії.

У випадку мотивованої відмови від прийому результатів робіт з перевезення теплової енергії, сторонами протягом 2-х днів з моменту відмови укладається акт з переліком порушень (недоліків) результатів робіт з перевезення теплової енергії та строків на їх усунення. Після усунення порушень (недоліків), вказаних в акті, відповідач зобов'язаний прийняти результати робіт з перевезення теплової енергії у вищенаведеному порядку.

Підписані сторонами акт приймання передачі теплової енергії та акт приймання-передачі виконаних робіт є підтвердженням того, що перевезення теплової енергії є здійсненим і позивач передав відповідачу теплову енергію після її перевезення.

Згідно з п. 9.2. договору у редакції додаткової угоди № 2/1 від 31.08.2007року, договір вступає в силу з 01.09.2005року та діє до 31.12.2008року. Дострокове розірвання договору допускається за згодою сторін або на виконання п.п.7.4. договору. Про майбутнє розірвання договору сторона, яка має намір розірвати договір, зобовязана у письмовій формі повідомити другу сторону із докладним зазначенням причин розірвання, у строк не менше ніж за 30 днів до планової дати розірвання договору. Сторона, яка отримала дане повідомлення, зобовязана розглянути та відповісти у письмовій формі протягом 10-ти днів від дати отримання повідомлення. Договір є пролонгованим на календарний рік у випадку, якщо не пізніше ніж за 30 днів до дати закінчення терміну дії договору жодна з сторін не повідомить іншу сторону про розірвання (припинення) Договору.

В обґрунтування первісних позовних вимог щодо внесення змін до договору позивач посилається на те, що постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 243 від 29.11.2013року, № 471 від 31.12.2013року, № 301 від 08.04.2014року та № 525 від 16.05.2014року було встановлено тарифи на транспортування теплової енергії ТОВ Сумитеплоенерго для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення). Також позивач вказує на необхідність приведення вживаних у договорі на перевезення вантажу (теплової енергії) № 2/10 термінів у відповідність із фактичними правовідносинами та нормативно правовими актами, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідач за первісним позовом в обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує на те, що постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 302 від 08.04.2014року, № 1027 від 11.07.2014року, № 498 від 31.12.2013року, № 239 від 31.03.2014року та № 526 від 16.05.2014року було встановлено тарифи на транспортування теплової енергії ПАТ СМНВО ім. М.В. Фрунзе. При цьому, транспортування теплової енергії відповідачем для потреб споживачів повинно здійснюватися виключно у відповідності до тарифів встановлених саме для споживачів ПАТ СМНВО ім.. ОСОБА_8, оскільки транспортування теплової енергії за іншими тарифами, ніж встановленими для визначеної категорії споживачів (бюджетних установ, інших установ (крім населення) та населення) законом не допускається.

Відповідач в обґрунтування своєї позиції по справі також вказує, що спір в частині визначення тарифу на транспортування теплової енергії відповідача та внесення відповідних змін вартості транспортування до договору не підвідомчий господарському суду з урахуванням положень ст. 12 ГПК України.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був підготовлений додатковий договір від 16.06.2014р. про внесення змін до Договору перевезення вантажу (теплової енергії) №2/10 від 01.09.2005р., згідно з яким позивач пропонує внести до договору наступні зміни:

1. У назві договору, в тексті Договору, в додатках, додаткових договорах до договору, в усіх відмінках та значеннях замінити: Відправник на Теплогенеруюча компанія; Перевізник на Теплотранспортуюча компанія; перевезення на транспортування; вантаж на теплова енергія; перевезення вантажу (теплової енергії) на транспортування теплової енергії; провізна плата на плата за транспортування теплової енергії; період перевезення на період транспортування;

2. Викласти розділ 2 Договору в наступній редакції:

2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64 коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії є державною регульованою ціною (тарифом), яка встановлюється уповноваженим органом. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2014 р. (до встановлення тарифу на транспортування теплової енергії для потреб населення) відповідно до Висновків Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг від 01.10.2010 р. №153 та №157 становить 16 грн. 40 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 03 грн. 28 коп., всього 19 грн. 68 коп.

2.1.2. З моменту набрання чинності постановою або іншим нормативно-правовим актом про встановлення/зміну тарифу на транспортування теплової енергії, вартість послуг з транспортування теплової енергії, визначена даним Договором змінюється без додаткового погодження Сторін.

2.2. Вартість послуг з транспортування теплової енергії за один календарний місяць визначається з кількості Гкал теплової енергії, транспортованої у відповідному календарному місяці.

2.3. Теплогенеруюча компанія зобовязана до 14 числа місяця, наступного за місяцем транспортування теплової енергії, оплатити Теплотранспортуючій компанії вартість наданих послуг з транспортування теплової енергії;

3. Викласти п. 3.13 договору в наступній редакції:

3.13. Теплогенеруюча компанія протягом 3-х днів з дня отримання вказаних п. 3.12 Договору документів зобовязана підписати акт приймання-передачі наданих за цим Договором послуг та один його примірник передати Теплотранспортуючій компанії, а у разі наявності документального обґрунтованих заперечень підписати цей акт із зазначенням в акті конкретних обґрунтованих документами заперечень, обовязковим додаванням до акту документів на обґрунтування заперечень. У випадку недотримання Теплогенеруючою компанією вимог цього пункту, підписаний Теплотранспортуючою компанією акт наданих за цим договором послуг вважається погодженим (підписаним) Теплогенеруючою компанією без зауважень.

4. Викласти пункт 9.2. договору в наступній редакції:

9.2. Даний Договір набуває чинності з 01.09.2005 року та діє до 31.12.2014р.

9.2.1. Якщо жодна із Сторін даного договору не надасть іншій стороні належним чином оформлене повідомлення про припинення дії Договору, дія даного Договору щорічно продовжується на один календарний рік.

9.2.2. Даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін.

Умови даного Додаткового договору поширюються на правовідносини та зобовязання Сторін, що виникли до моменту укладеного даного Додаткового Договору, а саме з 01 січня 2014 року.

Супровідним листом №1758 від 16.06.2014 р. позивач направив два примірники вказаного Додаткового договору на адресу відповідача для відповідного реагування, проте відповідач з редакцією позивача не погодився та направив відповідь №18-7/1366 від 07.07.2014 р. з протоколом розбіжностей.

Згідно з зустрічними позовними вимогами відповідач просить суд внести зміни до Договору № 2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 року, а саме:

Викласти п. 2.1. договору в наступній редакції:

2.1. Вартість транспортування 1 Гкал теплової енергії становить:

для населення 32, 17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.07.2014 року;

для релігійних організацій 32,17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.08.2014 року;

для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення):

32,78 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.01.2014 року;

32.17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року;

Викласти п. 9.2.2. Договору в наступній редакції:

9.2.2.Даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін.

Зміни до Договору, затвердженні судовим рішенням по справі № 920/1332/14, поширюються на правовідносини між Сторонами за даним Договором з 01.01.2014 року.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позовні вимоги ТОВ Сумитеплоенерго та ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе мотивовані істотною зміною обставин, що полягає у зміні компетентним органом тарифу на транспортування теплової енергії.

Статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що діяльність у сфері теплопостачання підлягає державному регулюванню.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, застосовує такі засоби регуляторного впливу на суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках: 1) ліцензування господарської діяльності та контроль за дотриманням ліцензійних умов; 2) встановлення тарифів на комунальні послуги для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках; 3) встановлення для суб'єктів природних монополій, які провадять діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, індивідуальних технологічних нормативів використання питної води; 4) інші засоби, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами є комунальною послугою, на яку комісією встановлюється тариф.

Зі змісту ст. 20 Закону України Про теплопостачання вбачається, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється субєктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Судом встановлено, що транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами здійснюється ТОВ Сумитеплоенерго на підставі ліцензії серії АД №041922, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг 13.12.2012 р. на підставі рішення №264 від 23.11.2012 р. Строк дії ліцензії встановлено з 01.12.2012 р. по 30.11.2017 р.

Відповідно до пункту 2.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 277, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2012 р. за N 1467/21779, ліцензіати з транспортування теплової енергії здійснюють її транспортування за тарифами, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №471 від 31.12.2013р. Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ Сумитеплоенерго, позивачу встановлено тариф на транспортування теплової енергії з 01.01.2014 року на рівні 41 грн. 37 коп./Гкал (без ПДВ).

Вказана постанова №471 від 31.12.2013р. втратила чинність 31.03.2014року згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31 березня 2014 року N 238 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідно до якої ТОВ Сумитеплоенерго встановлено тариф на транспортування теплової енергії з 01.04.2014 року на рівні 41 грн. 37 коп./Гкал (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №525 від 16.05.2014року Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ Сумитеплоенерго, позивачу встановлено тариф на транспортування теплової енергії на рівні 43 грн. 04 коп./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року.

Вказана постанова №525 від 16.05.2014року втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 листопада 2014 року N 613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ТОВ «Сумитеплоенерго», згідно з якою тариф на транспортування теплової енергії ТОВ Сумитеплоенерго залишився незмінним - на рівні 43 грн. 04 коп./Гкал (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №301 від 08.04.2014року Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ Сумитеплоенерго, позивачу встановлено тариф на транспортування теплової енергії на рівні 43 грн. 04 коп./Гкал (без ПДВ) з 01.07.2014 року.

Вказана постанова №301 від 08.04.2014року втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 3 березня 2015 року N 729 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ «Сумитеплоенерго».

Також постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №302 від 08.04.2014року Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе та №1027 від 11.07.2014 р. Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб релігійних організацій ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе відповідачу встановлено тариф на транспортування теплової енергії з 01.07.2014 р. для потреб населення, а з 01.08.2014 р. для потреб релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності) на рівні 32,17 грн./Гкал (без ПДВ).

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №498 від 31.12.2013року, № 239 від 31.03.2014року, № 526 від 16.05.2014року Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе, відповідачу встановлено тариф на транспортування теплової енергії з 01.01.2014 р. на рівні 32,78 грн./Гкал (без ПДВ), з 01.06.2014року на рівні 32,17 грн./Гкал (без ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що сторони фактично згодні на викладення п. 2.1. Договору в новій редакції, спір стосується вартості послуг з транспортування теплової енергії, оскільки згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлена різна вартість транспортування теплової енергії для категорій споживачів ТОВ Сумитеплоенерго та ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

При цьому суд зауважує, що предметом спору є не встановлення тарифу на послуги, а внесення змін до договору у звязку з встановленням відповідних тарифів на транспортування теплової енергії уповноваженим органом - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

При направленні справи № 920/1332/14 на новий розгляд Вищий господарський суд України у постанові від 09.04.2015року вказав на те, що суди першої та апеляційної інстанції не зясували позицію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як уповноваженого органу, щодо тарифу який підлягає застосуванню при транспортуванні виробленої ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе теплової енергії мережами ТОВ "Сумитеплоенерго" та зазначив про необхідність при новому розгляді справи визначити коло нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, зясувати позицію з піднятих питань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як уповноваженого на встановлення тарифів органу, при необхідності залучивши її до участі у справі.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з поясненнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на яку відповідно до Законів України "Про теплопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", Указів Президента України від 27 серпня 2014 року №692 про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та №694 про створення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг покладено повноваження щодо встановлення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе має транспортувати теплову енергію на підставі відповідного договору, за тарифом, який встановлений ліцензіату, що надає послугу з транспортування теплової енергії (ТОВ «Сумитеплоенерго».).

Відповідно до зведеного переліку субєктів природних монополій, який ведеться Антимонопольним комітетом України відповідно до розпорядження № 874-р від 28.11.2012року ТОВ «Сумитеплоенерго» є субєктом природної монополії з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими тепловими мережами (№ 449 Зведеного переліку).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» тарифи на комунальні послуги формуються суб'єктами природних монополій та суб'єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, відповідно до цього Закону.

Механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання визначено Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, який забезпечує єдиний підхід при формуванні тарифів.

Відповідно до п. 4 Порядку, ліцензіат це суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (далі - ліцензована діяльність);

тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання це вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням планованого прибутку;

Згідно з п. 5,6 Порядку, формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо.

Ліцензіат здійснює розподіл витрат між видами господарської діяльності, зокрема пов'язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням теплової енергії, в установленому законодавством порядку.

Пунктом 17 Порядку визначено, що планування витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання, здійснюється з урахуванням витрат операційної діяльності та фінансових витрат, пов'язаних з основною діяльністю.

При цьому, пункт 18 Порядку містить перелік витрат, які включаються до складу планованої виробничої собівартості, серед яких, визначено, зокрема, витрати на транспортування теплової енергії іншими суб'єктами господарювання.

Витрати на транспортування теплової енергії іншими суб'єктами господарювання плануються ліцензіатом відповідно до укладених договорів, виходячи з необхідного обсягу теплової енергії, передбаченого річним планом її транспортування, та діючих цін.

Теплові мережі міста Суми є власністю територіальної громади, які експлуатує ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми № УКМ-0047.

Разом з цим судом встановлено, що ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" не має ліцензії на транспортування теплової енергії, вироблена останнім теплова енергія передається ТОВ «Сумитеплоенерго» для подальшого її транспортування споживачам категорій «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі» та «релігійні організації».

Стосовно різної вартості транспортування теплової енергії для категорій споживачів ТОВ Сумитеплоенерго та ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе, встановленої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, остання пояснює, що тарифи на транспортування теплової енергії ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" визначені шляхом ділення суми річних планових витрат та річного планового прибутку на плановий річний обсяг транспортування теплової енергії для усіх категорій споживачів, в тому числі і на потреби не ліцензованих видів діяльності, в результаті чого, тарифи на транспортування теплової енергії ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" нижче тарифів на транспортування теплової енергії, встановлених ТОВ «Сумитеплоенерго» на 25,2 %.

На підставі викладених норм, суд приходить до висновку, що визначення тарифів на теплову енергію, в тому числі її транспортування, на законодавчому рівні віднесено саме до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та встановлення цією комісією тарифів є імперативною нормою та підставою для внесення змін до договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» транспортування теплової енергії - господарська діяльність, пов'язана з передачею теплової енергії (теплоносія) за допомогою мереж на підставі договору.

Разом з цим, ліцензіат транспортує теплову енергію на підставі відповідного договору за тарифом, який встановлений ліцензіату, що надає послугу з транспортування теплової енергії, а не отримує її.

Враховуючи, що транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами здійснюється ТОВ Сумитеплоенерго на підставі відповідної ліцензії, надавачем послуг з транспортування теплової енергії за договором № 2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 року є саме ТОВ Сумитеплоенерго, якому постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №471 від 31.12.2013р., №301 від 08.04.2014року, №525 від 16.05.2014року було встановлено тарифи на транспортування теплової енергії, чинні на момент їх прийняття, ініційоване позивачем внесення змін до п. 2.1. договору кореспондується з можливістю внесення цих змін та відповідає нормам чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню первісні позовні вимоги щодо внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., виклавши п. 2.1. договору у редакції запропонованій позивачем за первісним позовом:

« 2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64 коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.»

При цьому слід зазначити, що тарифи на теплову енергію, в тому числі її транспортування є саме «регульованими» уповноваженим органом, а тому оскільки вказані тарифи розроблені та затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у передбаченому законодавством України порядку, то вони підлягають застосуванню у правовідносинах сторін по договору та можуть змінюватись в залежності від рішень (постанов) уповноваженого органу.

Виходячи з викладеного, зустрічні позовні вимоги щодо внесення змін до Договору № 2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 року, а саме до п. 2.1. у запропонованій відповідачем редакції є необґрунтованими належними та допустимими доказами, редакція п. 2.1. запропонована відповідачем не узгоджується з викладеними положеннями норм чинного законодавства, що регулюються відносини у галузі теплопостачання (транспортування теплової енергії), тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

За умовами п. 2.2. договору, розрахунок розміру провізної плати на момент підписання сторонами Договору здійснений з врахуванням того, що згідно вимог Закону України Про теплопостачання провізна плата є складовою частиною тарифу на послуги центрального опалення та гарячого водопостачання, який затверджується у встановленому порядку органами місцевого самоврядування.

Разом з цим, оскільки визначення тарифів на теплову енергію, в тому числі її транспортування, на законодавчому рівні віднесено до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та встановлення цією комісією тарифів є імперативною нормою, суд також вбачає підстави для задоволення первісного позову в частині внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., виклавши п. 2.1.1. розділу 2 договору №2/10 в наступній редакції, яка повністю узгоджується з нормами чинного законодавства та з положеннями п. 2.1. договору у редакції запропонованій позивачем за первісним позовом:

« 2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії є державною регульованою ціною (тарифом), яка встановлюється уповноваженим органом».

Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам;

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію;

теплотранспортуюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який здійснює транспортування теплової енергії;

транспортування теплової енергії - господарська діяльність, пов'язана з передачею теплової енергії (теплоносія) за допомогою мереж на підставі договору.

З огляду на викладені норми, виходячи з того, що договір №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005року, фактично за своєю правовою природою та змістом є договором транспортування теплової енергії, суд вважає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню первісні позовні вимоги щодо внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., шляхом заміни в тексті Договору №2/10 від 01.09.2005року, в додатках, додаткових договорах до договору, в усіх відмінках та значеннях: Відправник на Теплогенеруюча компанія; Перевізник на Теплотранспортуюча компанія; перевезення на транспортування; вантаж на теплова енергія; перевезення вантажу (теплової енергії) на транспортування теплової енергії; провізна плата на плата за транспортування теплової енергії; період перевезення на період транспортування, оскільки внесення таких змін повязане з приведенням вживаних у договорі окремих термінів у відповідність чинному у цій галузі законодавству та фактичним правовідносинам сторін за договором №2/10 від 01.09.2005року.

Що стосується первісних позовних вимог в частині внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., зокрема п. 2.1.1. (частково), п.п. 2.1.2, 2.2., 2.3., 3.13, 9.2., 9.2.1., 9.2.2., зустрічних позовних вимог в частині внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., зокрема 9.2.2., внесення вказаних змін не обумовлене істотною зміною обставин, приведенням договору у відповідність до діючих норм чинного законодавства, сторонами не досягнуто згоди щодо внесення таких змін, не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідності їх внесення у судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В даному випадку спір виник щодо умов договору - розміру тарифу і дати його введення, які визначаються не на підставі волевиявлення сторін, а регулюються уповноваженим державою органом.

Тарифи на транспортування теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго», як і дати введення їх в дію були визначені Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України - уповноваженим органом державної влади (постанови №471 від 31.12.2013р., №301 від 08.04.2014року, №525 від 16.05.2014року), тому договір №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р. слід вважати зміненим з 1 січня 2014 року, оскільки відповідне не залежить від волі сторін договору, а регулюється державою.

З огляду на приписи ст.ст. 651, 652, 653 ЦК України та ст. 188 ГК України, суд відмовляє у задоволенні первісного позову в частині внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., зокрема до п. 2.1.1. (частково в редакції «Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2014 р. (до встановлення тарифу на транспортування теплової енергії для потреб населення) відповідно до Висновків Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг від 01.10.2010 р. №153 та №157 становить 16 грн. 40 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 03 грн. 28 коп., всього 19 грн. 68 коп.»), п.п. 2.1.2, 2.2., 2.3., 3.13, 9.2., 9.2.1., 9.2.2. у запропонованій позивачем редакції, та відмовляє у задоволенні зустрічного позову в частині внесення змін до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., зокрема до п. 9.2.2. у запропонованій відповідачем редакції, за їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі за первісним позовом покладаються на сторони порівну; судові витрати по справі за зустрічним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Внести зміни до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., укладеного між ОСОБА_2 акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, код 05747991) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, код 33698892), шляхом заміни в тексті Договору, в додатках, додаткових договорах до договору, в усіх відмінках та значеннях: Відправник на Теплогенеруюча компанія; Перевізник на Теплотранспортуюча компанія; перевезення на транспортування; вантаж на теплова енергія; перевезення вантажу (теплової енергії) на транспортування теплової енергії; провізна плата на плата за транспортування теплової енергії; період перевезення на період транспортування.

3. Внести зміни до договору №2/10 перевезення вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р., укладеного між ОСОБА_2 акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, код 05747991) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, код 33698892), виклавши п. п. 2.1., 2.1.1. в наступній редакції:

« 2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64 коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб бюджетних установ та інших споживачів (окрім населення) становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії для потреб населення становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1 Гкал теплової енергії є державною регульованою ціною (тарифом), яка встановлюється уповноваженим органом.»

4. У задоволенні первісного позову в іншій частині відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, код 05747991) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, код 33698892) 609 грн. 00 коп. судового збору.

6. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.07.2015року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна