КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/5009/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Товстенко О.Ю.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ,,Укртрансгаз" в особі філії ,,Управління магістральних газопроводів ,,Київтрансгаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2015р.

у справі № 910/5009/15-г (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфоспорт - Арена"

про стягнення 28 051,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ,,Укртрансгаз" в особі філії ,,Управління магістральних газопроводів ,,Київтрансгаз" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфоспорт - Арена" (далі - відповідач) про стягнення збитків в розмірі 28 051,21 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2015р. у справі № 910/5009/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини та умови договору, положення ЦК України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2015р. у справі № 910/5009/15-г скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам позивача в частині того, що відповідач належним чином не виконав умови договору, а саме, виконав договір з порушенням нормативних актів п. 3.3.9, п. 3.3.12 ДБН.1.1-1-2000, в зв'язку з чим позивачем понесено збитки в розмірі 28 051,21 грн. На думку скаржника, в даній справі наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та суд першої інстанції мав всі правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що факт порушення за договором встановлено під час проведення ревізії ДФІ і не заперечувався відповідачем, а норми ст.ст. 852, 611 ЦК України, ст. 217 ГК України передбачають право позивача на відшкодування збитків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги у справі на 07.07.2015р.

В судовому засіданні 07.07.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином ухвалою суду від 12.06.2015р.

Згідно з п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, враховуючи його належне повідомлення про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством ,,Укртрансгаз" в особі філії ,,Управління магістральних газопроводів ,,Київтрансгаз" (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Інфоспорт - Арена" (далі - виконавець, відповідач) було укладено договір № (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується на свій ризик власними і залученими силами і засобами відповідно до умов цього договору виконати ремонт покриття волейбольного майданчика Боярського ЛВУМГ (далі - послуги), в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів та технічної документації, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх.

Згідно з п. 2.1 договору склад та обсяги послуг, що доручаються до надання виконавцю, визначені кошторисною документацією на надання послуг, яка є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Передбачені договором послуги виконавець надає зі своїх матеріалів та відповідає за їх якість і відповідність вимогам, установленим нормативними документами та кошторисною документацією (додаток № 1) (п. 2.2).

Пунктом 2.6 договору обумовлено, що замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни наданих послуг технічній документації, кошторисній документації, діючим нормам і правилам. При виявлені відхилень замовник видає виконавцю письмові розпорядження про їх усунення, при істотних порушеннях - приймає рішення про зупинення надання послуг.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна договору становить 98 657,86 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 16 442,98 грн.

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.5.2).

Відповідно до пункту 6.1 договору замовник здійснює оплату за надані послуги проміжними платежами на підставі актів здачі-приймання наданих послуг, протягом 10 робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Згідно з пунктом 6.2 договору остаточний розрахунок за договором замовник здійснює протягом 10 робочих днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін кінцевого акту здачі-приймання наданих послуг.

Після одержання повідомлення підрядника про готовність до здачі наданих послуг замовник зобов'язаний розпочати їх приймання протягом 3 робочих днів (пункт 8.1).

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що здача послуг виконавцем і приймання їх замовником оформлюється актом здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з п. 8.3 договору акт здачі приймання наданих послуг складається і підписується виконавцем та передається уповноваженим представникам замовника.

У разі виявлення в процесі приймання послуг недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов'язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до здачі наданих послуг (пункт 8.4).

Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені підрядником, замовник має право відмовитись від прийняття цих послуг, вимагати компенсації збитків (п.8.5).

На виконання умов договору відповідачем було виконано роботи з ремонту покриття волейбольного майданчика Боярського ЛВУМГ, які прийняті позивачем без будь-яких заперечень та зауважень, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2013р. та довідкою форми КБ-3 за грудень 2013р. на суму 98 657,86 грн. Зазначені роботи позивач оплатив у повному обсязі відповідно до умов договору.

Державною фінансовою інспекцією України було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства ,,Укртрансгаз" за період з 01.10.2012р. по 31.05.2014р., результати якої оформлено актом № 05-21/132 від 17.09.2014р.

В акті № 05-21/132 від 17.09.2014 зазначено, що між позивачем та відповідачем були укладені договори від 05.12.2013р. № та від 28.08.2013р. № на виконання ремонту покриття волейбольного та футбольного майданчиків Боярського ЛВУМГ на загальну суму 98 657,86 грн. Відповідно до акту, зустрічною звіркою встановлено, що у відповідності до договору від 05.12.2013р. № , та до актів виконаних робіт ТОВ ,,Інфоспорт-Арена" надано послуг з виконання ремонту покриття волейбольного майданчика Боярського ЛВУМГ на загальну суму 98 657,86 грн.

Звіркою правильності врахування в актах приймання виконаних підрядних робіт вартості матеріальних ресурсів по основних будівельних матеріалах встановлено наступне: відповідно до форми МД-2 ціна за 1 кв.м штучної трави з розміткою в рулонах склала 105,38 грн. (ПДВ), а відповідно до підсумкових відомостей ресурсів за грудень 2013 року склала 161,17 грн. (з ПДВ) та до форми МД-2 ціна за 1 кв.м штучної трави з розміткою в рулонах склала 110,72 грн. (ПДВ) відповідно до підсумкових відомостей ресурсів за листопад 2013 року склала 165,64 грн. (з ПДВ), що призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 94 610,84 грн. (з ПДВ) та порушення п. 3.3.9, п. 3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженого Держбудом України від 27.08.2000 року №174. Зазначені порушення включені інспекцією в, адресовану позивачу, вимогу про усунення порушень від 22.10.2014 року №05-14/1498.

22.10.2014р. Державна фінансова інспекція України листом № 05-14/1498 звернулась до ПАТ ,,Укртрансгаз" з вимогою про усунення порушень, зокрема, у відносинах УМГ ,,Київтрансгаз" із ТОВ ,,Інфоспорт-Арена".

02.12.2014р. Філія ,,Управління магістральних газопроводів ,,Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства ,,Укртрансгаз" виставила Товариству з обмеженою відповідальністю ,,Інфоспорт-Арена" вимогу № 1 про повернення коштів у сумі 94 610,84 грн. за договорами № та №.

Відповіді на зазначену вимогу №1 від 02.12.2014 матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі позивач зазначає, що ним оплачено завищену вартість виконаних відповідачем робіт за договором №131200337 від 05.12.2013р., а саме, у розмірі 28 051,21 грн., що підтверджується складеним, за результатом проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача Державною фінансовою інспекцією України актом від 17.09.2014р. №05-21/132. Позивач звертався до відповідача з претензією про повернення коштів, зайво сплачених через безпідставне завищення вартості робіт, яку останнім залишено без задоволення, у зв'язку з чим, на думку позивача, вказана сума збитків підлягає стягненню в судовому порядку.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та наявні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України встановлені умови, за якими сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК України та ГК України, інших актів законодавства, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до приписів статей 837, 843, 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Як вбачається з договору підряду, сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Крім того, свої зобов'язання за договором сторони виконали, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2013р., підписаний сторонами договору без будь-яких зауважень і претензій, та довідка про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2013 року. При цьому, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами у договорі.

З матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до договору були внесені відповідні зміни.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потребує доведення наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини; за відсутності одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.12.2010 у справі №06/113-38).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Позивач при зверненні до суду із позовом зазначав, що поніс збитки через завищення відповідачем вартості робіт на загальну суму 28 051,21 грн. за договором № від 05.12.2013р.

Однак, заявлені позивачем до стягнення витрати не є збитками у розумінні вищезазначених статей, оскільки відповідач зобов'язання перед позивачем виконав належним чином та в строки, встановлені договором, а позивач прийняв виконані роботи без заперечень та зауважень, в добровільному порядку та оплатив їх у розмірі, встановленому договором.

Колегія суддів зазначає, що акт Державної фінансової інспекції України № 05-21/132 від 17.09.14р. та зазначені в ньому відомості, за своєю правовою природою не можуть бути безумовним доказом наявності фактів, які в силу норми ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Вищевказаний акт не змінює, не припиняє частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт, оскільки виявлення будь-яких порушень в діяльності позивача за спірний період не свідчить про зміну правовідносин між ним та відповідачем, що виникли саме на підставі укладеного та виконаного договору. Крім того, позивач не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів притягнення відповідача до кримінальної або будь - якої іншої відповідальності в установленому законом порядку, що могли би бути безумовними доказами відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому позивач при зверненні до суду із позовом не довів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції наявність об'єктивної та суб'єктивної сторони спричинених відповідачем збитків, зокрема, причинно-наслідковий зв'язок між неналежним виконанням саме відповідачем договірних зобов'язань за договором та спричиненими позивачу збитками у розмірі 28 051,21 грн.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що виявлені Інспекцією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні зобов'язання сторін, визначені договором №131200337 від 05.12.2013р. та підтверджені відповідним актом приймання виконаних робіт.

Відтак, оскільки кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано ним, як оплату належно виконаних за договором робіт, тобто, такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а також враховуючи, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань, передбачених договором, та у зв'язку з цим спричинення збитків у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2015р. у справі № 910/5009/15-г слід залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Укртрансгаз" в особі філії ,,Управління магістральних газопроводів ,,Київтрансгаз" - залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2015р. у справі № 910/5009/15-г - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук