номер провадження справи 3/12/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 Справа № 908/1446/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" (71106, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волкова, 18, ідентифікаційний код 33484198)

про стягнення 49 963, 01 грн.

Головуючий суддя Соловйов В.М.,

судді Корсун В.Л., Ніколаєнко Р.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ПрАТ "Приазовкурорт" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. у розмірі 49 963, 01 грн., з яких: 21 550, 35 грн. пені, 6 014, 10 грн. - 3 % річних та 22 398, 56 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Відповідно до Довідки про автоматичний розподіл спав між суддями від 05.03.2015р. справу призначено для розгляду судді Соловйову В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві, та обґрунтовані ст. 526, 611, 625 ЦК України, ст. 22, 193, 231 ГК України, ст. 1, 2, 12, 15, 54 ГПК України.

Ухвалою від 06.03.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1446/15-г, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 07.04.2015р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 07.04.2015р. розгляд справи відкладений на 07.05.2015р. о 10 год. 00 хв.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області Немченка О.І. від 06.05.2015 № 01-04/128/15 справу № 908/1446/15-г передано на розгляд колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Соловйов В.М., судді Азізбекян Т.А. та Ніколаєнко Р.А.

Ухвалою від 06.05.2015р. колегією суддів справу прийнято до провадження та судове засідання призначено на 07.05.2015р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 07.05.2015р. розгляд справи відкладений на 17.06.2015р. о 10 год. 00 хв.

Іншою ухвалою від 07.05.2015р. виправлено описку в ухвалі від 06.03.2015р. у справі № 908/1446/15-г.

Ухвалою від 17.06.2015р. розгляд справи відкладений на 02.07.2015р. о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 02.07.2015р. оголошено перерву до 06.07.2015р. о 14 год. 30 хв.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області Вознесенської О.І. від 06.07.2015р. № 01-04/275/15 у зв'язку із перебуванням на лікарняному судді Азізбекян Т.А. справу № 908/1446/15-г передано на розгляд колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Соловйов В.М., судді Корсун В.Л. та Ніколаєнко Р.А.

Ухвалою від 06.07.2015р. колегією суддів справу прийнято до провадження та судове засідання призначено на 06.07.2015р. о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 06.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 09.07.2015р.

Під час розгляду справи представники сторін вимогу про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявляли.

Представник позивача в судове засідання 06.07.2015р. не з'явився.

В судовому засіданні 02.07.2015р. підтримав позові вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. у розмірі 49 963, 01 грн., з яких: 21 550, 35 грн. пені, 6 014, 10 грн. - 3 % річних та 22 398, 56 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 12.12.2012р. між ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПрАТ "Приазовкурорт" було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13.

На виконання умов даного Договору, позивач поставив протягом січня - грудня 2013р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 365 104, 45 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Станом на 31.10.2014р. відповідач з порушенням встановленого строку сплатив вартість переданого газу.

У зв'язку із чим відповідачу нараховано 3 % річних, пеню та втрати від інфляції грошових коштів.

Представник відповідача в судове засідання 06.07.2015р. не з'явився. В судовому засіданні 02.07.2015р. підтримав відзив на позовну заяву від 03.04.2015р. № 05/652, доповнення до відзиву на позовну заяву від 05.05.2015р. № 05/947, а також надав власний контррозрахунок штрафних санкцій, згідно якому сума пені складає 21 418, 74 грн., 3 % річних - 5 944, 65 грн., втрати від інфляції грошових коштів - 22 398, 56 грн., а всього 49 761, 95 грн.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Між НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ПрАТ "Приазовкурорт" (Покупець) укладений договір на купівлю - продаж природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК" Нафтогаз України", за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно пункту 2.1 Договору, Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 328, 0 тис. куб.м. (з розбивкою по місяцях кварталів).

Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній / відключаючій арматурі Покупця.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання - передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п.3.1 Договору).

В пункті 3.3 Договору сторони встановили, що приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що ціна 1000 куб.м. становить 1 091, 00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091, 00 грн., крім того ПДВ - 20 % - 218, 20 грн., всього з ПДВ - 1 309, 20 грн.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що загальна вартість цього Договору на дату його укладання становить 357 848, 00 грн., крім того ПДВ - 71 569, 60 грн., разом з ПДВ - 429 417, 60 грн.

Згідно пункту 6.1 Договору визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем або структурним підрозділом покупця - філією "Комбінат комунальних господарств "Курорт", з рахунку структурного підрозділу № 9407, банк АТ "Райффайзен Банк "Аваль", м. Київ, МФО: 380805, КОД , Свідоцтво: 100334836, ІПН: 28, виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, за період січень - грудень 2013р. ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" передало, а ПрАТ "Приазовкурорт" прийняло природний газ на загальну суму 365 104, 45 грн., про що свідчать акти приймання - передачі природного газу, а саме:

від 31.01.2013р. на суму 75 162, 48 грн.;

від 31.01.2013р. на суму 1 920, 60 грн.;

від 28.02.2013р. на суму 1 559, 25 грн.;

від 28.02.2013р. на суму 61 291, 51 грн.;

від 31.03.2013р. на суму 665, 07 грн.;

від 31.03.2013р. на суму 61 529, 79 грн.;

від 30.04.2013р. на суму 14 352, 76 грн.;

від 31.10.2013р. на суму 22 934, 56 грн.;

від 30.11.2013р. на суму 41 019, 85 грн.;

від 30.11.2013р. на суму 793, 37 грн.;

від 31.12.2013р. на суму 81 796, 20 грн.;

від 31.12.2013р. на суму 2 079, 01 грн.

Проте, відповідач несвоєчасно виконав грошові зобов'язання за договором № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. та прострочив строки оплати прийнятого природного газу, що підтверджено виписками з операцій по договору № 13/2206-ТЕ13, Підприємство ПрАТ "Приазовкурорт", з 01.01.2013р. по 31.10.2014р. (а.с.13-15), а також платіжними дорученнями та виписками по рахунку, наданими відповідачем (а.с.67-80).

Оцінивши представлені докази, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини;

завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

інші юридичні факти.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 202 ГК України унормовано, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Всі акти приймання - передачі природного газу за період січень - грудень 2013р. підписані обома сторонами без заперечень та зауважень.

Тому вказані акти є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в них розрахунковий період.

Несвоєчасність виконання зобов'язань щодо оплати отриманого природного газу за вказаними актами-приймання-передачі підтверджено випискою з операцій по договору № 13/2206-ТЕ13, Підприємство ПрАТ "Приазовкурорт", з 01.01.2013р. по 31.10.2014р., та не заперечується відповідачем.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відповідних відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами частини 6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються Законом України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений законом, не обмежує учасників договірних відносин щодо визначення розміру пені, а передбачає обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Відповідно до пункту 7.2 договору купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р., у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено у ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В пункті 2.5 постанови від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив таке:

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Господарський суд також враховує, що умова договору № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. про оплату пені за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 Договору) не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

В пункті 1.9 згаданої постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. доведено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період

часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (ч. 2 ст. 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Верховний Суд України в постанові від 15.01.2015 № 910/23600/13 зазначив, що день фактичної сплати суми заборгованості не повинен включатися в період часу, за який здійснюється стягнення пені, оскільки день належного виконання зобов'язання не є днем його прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення також інфляційних нарахувань та 3 % річних.

В пункті 9.3 Договору сторони передбачили, що строк, у межах якого вони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюються тривалістю у 5 років.

Суд також приймає до уваги, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до "Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду України, для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить сума, яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому умовно слід рахувати, що сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Враховуючи наведені норми та перевіривши розрахунок пені, 3 % річних та суми втрат від інфляції грошових коштів здійснений позивачем, а також контррозрахунок відповідача, господарський суд, не виходячи за межі визначеного періоду часу протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання грошових зобов'язання відповідачем, вважає правильним наступний розрахунок:

За актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2013р. за січень 2013р. на загальну суму 77 083,08 грн.:

відповідачем оплачено 1 920,60 грн. 12.02.2013р.

від суми боргу 75 162,48 грн. з 14.02.2013р. по 11.03.2013р. (26 днів прострочки) пеня складає 803,11 грн.;

від суми боргу 75 162,48 грн. з 14.02.2013р. по 11.03.2013р. (26 днів прострочки) 3 % річних складає 160,62 грн.;

після сплати відповідачем 12.03.2013р. суми 1 559,25 грн. борг склав 73 603,23 грн.

від суми боргу 73 603,23 грн. з 12.03.2013р. по 17.03.2013р. (6 днів прострочки) пеня складає 181,49 грн.;

від суми боргу 73 603,23 грн. з 12.03.2013р. по 17.03.2013р. (6 днів прострочки) 3 % річних складає 36,30 грн.;

після сплати відповідачем 18.03.2013р. суми 50 000,00 грн. борг склав 23 603,23 грн.

від суми боргу 23 603,23 грн. з 18.03.2013р. по 08.04.2013р. (22 дні прострочки) пеня складає 213,40 грн.;

від суми боргу 23 603,23 грн. з 18.03.2013р. по 08.04.2013р. (22 дні прострочки) 3 % річних складає 42,68 грн.;

після сплати відповідачем 09.04.2013р. суми 665,07 грн. борг склав 22 938,16 грн.

від суми боргу 22 938,16 грн. з 09.04.2013р. по 05.06.2013р. (58 днів прострочки) пеня складає 546,75 грн.;

від суми боргу 22 938,16 грн. з 09.04.2013р. по 05.06.2013р. (58 днів прострочки) 3 % річних складає 109,35 грн.

06.06.2013р. відповідачем оплачено залишок 22 938,16 грн.

Загальна сума пені за цими актами за розрахунком суду складає 1 744,75 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 1 775,63 грн., тому у стягненні пені в сумі 30,88 грн. за цими актами слід відмовити.

Загальна сума 3 % річних за цими актами за розрахунком суду складає 348,95 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 355,13 грн., тому у стягненні річних в сумі 6,18 грн. за цими актами слід відмовити.

За актами приймання - передачі природного газу від 28.02.2013р. за лютий 2013р. на загальну суму 62 850,76 грн.:

від суми боргу 62 850,76 грн. з 14.03.2013р. по 05.06.2013р. (84 днів прострочки) пеня складає 2 169,64 грн.;

від суми боргу 62 850,76 грн. з 14.03.2013р. по 05.06.2013р. (84 днів прострочки) 3 % річних складає 433,93 грн.;

після сплати відповідачем 06.06.2013р. суми 3 409,42 грн. борг склав 59 441,34 грн.

від суми боргу 59 441,34 грн. з 06.06.2013р. по 22.08.2013р. (78 днів прострочки) пеня складає 1 768,58 грн.;

від суми боргу 59 441,34 грн. з 06.06.2013р. по 22.08.2013р. (78 днів прострочки) 3 % річних складає 381,08 грн.;

після сплати відповідачем 23.08.2013р. суми 22 445,28 грн. борг склав 36 996,06 грн.

від суми боргу 36 996,06 грн. з 23.08.2013р. по 13.09.2013р. (22 дні прострочки) пеня складає 289,89 грн.;

від суми боргу 36 996,06 грн. з 23.08.2013р. по 10.11.2013р. (80 днів прострочки) 3 % річних складає 243,26 грн.;

після сплати відповідачем 11.11.2013р. суми 30 000,00 грн. борг склав 6 996,06 грн.

від суми боргу 6 996,06 грн. з 11.11.2013р. по 19.12.2013р. (39 днів прострочки) 3 % річних складає 22,43 грн.;

20.12.2013р. відповідачем оплачено залишок 6 996,06 грн.

Загальна сума пені за цими актами за розрахунком суду складає 4 228,11 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 4 237,50 грн., тому у стягненні пені в сумі 9,39 грн. за цими актами слід відмовити.

Загальна сума 3 % річних за цими актами за розрахунком суду складає 1 080,70 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 1 085,87 грн., тому у стягненні річних в сумі 5,17 грн. за цими актами слід відмовити.

За актами приймання - передачі природного газу від 31.03.2013р. за березень 2013р. на загальну суму 62 194,86 грн.:

від суми боргу 62 194,86 грн. з 14.04.2013р. по 13.10.2013р. (183 днів прострочки) пеня складає 4 357,05 грн.;

від суми боргу 62 194,86 грн. з 14.04.2013р. по 19.12.2013р. (250 днів прострочки) 3 % річних складає 1 277,98 грн.;

після сплати відповідачем 20.12.2013р. суми 43 003,94 грн. борг склав 19 190,92 грн.

від суми боргу 19 190,92 грн. з 20.12.2013р. по 22.12.2013р. (3 дні прострочки) 3 % річних складає 4,73 грн.;

23.12.2013р. відповідачем оплачено залишок 19 190,92 грн.

Загальна сума пені за цими актами за розрахунком суду складає 4 357,05 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 4 357,05 грн., тобто заявлена сума є вірною.

Загальна сума 3 % річних за цими актами за розрахунком суду складає 1 282,71 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 1 287,82 грн., тому у стягненні річних в сумі 5,11 грн. за цими актами слід відмовити.

Також позивачем за цими актами заявлено втрати від інфляції грошових коштів за період квітень-грудень 2013р. в сумі 246,29 грн.

За розрахунком суду втрати від інфляції грошових коштів за період квітень-грудень 2013р. (індекс інфляції 100,39597698) від суми боргу 62 194,86 грн. складає 246,28 грн. Тому у стягненні втрат від інфляції грошових коштів в сумі 0,01 грн. слід відмовити.

За актом приймання - передачі природного газу від 30.04.2013р. за квітень 2013р. на суму 14 352,76 грн.:

від суми боргу 14 352,76 грн. з 14.05.2013р. по 13.11.2013р. (184 днів прострочки) пеня складає 987,00 грн.;

від суми боргу 14 352,76 грн. з 14.05.2013р. по 22.12.2013р. (223 днів прострочки) 3 % річних складає 263,07 грн.;

після сплати відповідачем 23.12.2013р. суми 4 438,29 грн. борг склав 9 914,47 грн.

від суми боргу 9 914,47 грн. з 23.12.2013р. по 09.01.2014р. (18 днів прострочки) 3 % річних складає 14,67 грн.;

після сплати відповідачем 10.01.2014р. суми 2 872,38 грн. борг склав 7 042,09 грн.

від суми боргу 7 042,09 грн. з 10.01.2014р. по 20.02.2014р. (42 дні прострочки) 3 % річних складає 24,31 грн.;

21.02.2014р. відповідачем оплачено залишок 7 042,09 грн.

Загальна сума пені за цим актом за розрахунком суду складає 987,00 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 987,00 грн., тобто заявлена сума є вірною.

Загальна сума 3 % річних за цим актом за розрахунком суду складає 302,05 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 303,23 грн., тому у стягненні річних в сумі 1,18 грн. за цим актом слід відмовити.

Також позивачем за цим актом заявлено втрати від інфляції грошових коштів за період травень-грудень 2013р. від суми боргу 14 352,76 грн. в розмірі 56,84 грн. та за період січень-лютий 2014р. від суми боргу 7 042,09 грн. в розмірі 56,42 грн.

За розрахунком суду втрати від інфляції грошових коштів за період травень-грудень 2013р. (індекс інфляції 100,39597698) від суми боргу 14 352,76 грн. складає 56,83 грн. та за період січень-лютий 2014р. (індекс інфляції 100,8012) від суми боргу 7 042,09 грн. складає 56,42 грн.

Тому у стягненні втрат від інфляції грошових коштів в сумі 0,01 грн. слід відмовити.

За актом приймання - передачі природного газу від 31.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 22 934,56 грн.:

від суми боргу 22 934,56 грн. з 14.11.2013р. по 20.02.2014р. (99 днів прострочки) пеня складає 808,68 грн.;

від суми боргу 22 934,56 грн. з 14.11.2013р. по 20.02.2014р. (99 днів прострочки) 3 % річних складає 186,62 грн.;

після сплати відповідачем 21.02.2014р. суми 17 713,76 грн. борг склав 5 220,80 грн.

від суми боргу 5 220,80 грн. з 21.02.2014р. по 23.04.2014р. (62 днів прострочки) пеня складає 123,01 грн.;

від суми боргу 5 220,80 грн. з 21.02.2014р. по 23.04.2014р. (62 днів прострочки) 3 % річних складає 26,60 грн.;

24.04.2014р. відповідачем оплачено залишок 5 220,80 грн.

Загальна сума пені за цим актом за розрахунком суду складає 931,69 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 940,72 грн., тому у стягненні пені в сумі 9,03 грн. за цим актом слід відмовити.

Загальна сума 3 % річних за цим актом за розрахунком суду складає 213,22 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 215,10 грн., тому у стягненні річних в сумі 1,88 грн. за цим актом слід відмовити.

Також позивачем за цим актом заявлено втрати від інфляції грошових коштів за період листопад 2013р.- лютий 2014р. від суми боргу 22 934,56 грн. в розмірі 345,81 грн. та за період березень-квітень 2014р. від суми боргу 5 220,80 грн. в розмірі 290,93 грн.

За розрахунком суду втрати від інфляції грошових коштів за період листопад 2013р.- лютий 2014р. (індекс інфляції 101,50781641) від суми боргу 22 934,56 грн. складає 345,81 грн. та за період березень-квітень 2014р. (індекс інфляції 105,5726) від суми боргу 5 220,80 грн. складає 290,93 грн.

Тобто, заявлена сума втрат від інфляції грошових коштів є вірною.

За актами приймання - передачі природного газу від 30.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 41 813,22 грн.

від суми боргу 41 813,22 грн. з 14.12.2013р. по 23.04.2014р. (131 днів прострочки) пеня складає 2 012,76 грн.;

від суми боргу 41 813,22 грн. з 14.12.2013р. по 23.04.2014р. (131 днів прострочки) 3 % річних складає 450,21 грн.;

після сплати відповідачем 24.04.2014р. суми 19 915,61 грн. борг склав 21 897,61 грн.

від суми боргу 21 897,61 грн. з 24.04.2014р. по 13.06.2014р. (51 днів прострочки) пеня складає 581,34 грн.;

від суми боргу 21 897,61 грн. з 24.04.2014р. по 26.10.2014р. (186 днів прострочки) 3 % річних складає 334,76 грн.;

27.10.2014р. відповідачем оплачено залишок 21 897,61 грн.

Загальна сума пені за цим актом за розрахунком суду складає 2 594,10 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 2 604,47 грн., тому у стягненні пені в сумі 10,37 грн. за цим актом слід відмовити.

Загальна сума 3 % річних за цим актом за розрахунком суду складає 784,97 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 788,41 грн., тому у стягненні річних в сумі 3,44 грн. за цим актом слід відмовити.

Також позивачем за цим актом заявлено втрати від інфляції грошових коштів за період грудень 2013р.- квітень 2014р. від суми боргу 41 813,22 грн. в розмірі 2 906,23 грн. та за період травень-жовтень 2014р. від суми боргу 21 897,61 грн. в розмірі 2 583,15 грн.

За розрахунком суду втрати від інфляції грошових коштів за період грудень 2013р.- квітень 2014р. (індекс інфляції 106,95053991) від суми боргу 41 813,22 грн. складає 2 906,24 грн. та за період травень-жовтень 2014р. (індекс інфляції 111,79652478) від суми боргу 21 897,61 грн. складає 2 583,16 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки відповідного клопотання від позивача не надходило, втрати від інфляції грошових коштів за цими актами в сумі 5 489,38 грн. підлягають задоволенню, тобто в межах позовних вимог.

За актами приймання - передачі природного газу від 31.12.2013р. за грудень 2013р. на суму 83 875,21 грн.

від суми боргу 83 875,21 грн. з 14.01.2014р. по 13.07.2014р. (181 днів прострочки) пеня складає 6 647,97 грн.;

від суми боргу 83 875,21 грн. з 14.01.2014р. по 26.10.2014р. (286 днів прострочки) 3 % річних складає 1 971,64 грн.

27.10.2014р. відповідачем оплачено залишок 83 875,21 грн.

Сума пені за цим актом за розрахунком суду складає 6 647,97 грн.

Позивачем заявлено пеню в сумі 6 647,98 грн., тому у стягненні пені в сумі 0,01 грн. за цим актом слід відмовити.

Сума 3 % річних за цим актом за розрахунком суду складає 1 971,64 грн.

Позивачем заявлено 3 % річних в сумі 1 978,54 грн., тому у стягненні річних в сумі 6,90 грн. за цим актом слід відмовити.

Також позивачем за цим актом заявлено втрати від інфляції грошових коштів за період січень-жовтень 2014р. від суми боргу 83 875,21 грн. в розмірі 15 912,89 грн.

За розрахунком суду втрати від інфляції грошових коштів за період січень-жовтень 2014р. (індекс інфляції 118,97212622) від суми боргу 83 875,21 грн. складає 15 912, 91 грн.

В силу приписів п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України втрати від інфляції грошових коштів за цими актами в сумі 15 912,89 грн. підлягають задоволенню, тобто в межах позовних вимог.

Відтак, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 21 490,67 грн. пені, 5 984,24 грн. 3-% річних та 22 398,54 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Відповідно, у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 59,68 грн., 3 % річних в сумі 29,86 грн. та втрат від інфляції грошових коштів в сумі 0,02 грн. слід відмовити.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст. 49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З заявленої до стягнення позивачем суми 49 963, 01 грн. в частині 89, 56 грн. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Отже, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 49 873, 45 грн.

Таким чином, позивачу відмовлено в задоволенні 0,18 % позовних вимог.

Відтак, пропорційно задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 823, 71 грн. судового збору (99, 82 % від належних до сплати 1 827, 00 грн.).

Заперечення відповідача спростовуються вищенаведеним.

Зокрема, суд не приймає до уваги посилання відповідача на сплив спеціальної позовної давності в один рік та неправомірність пред'явлення вимоги про стягнення пені після 01.03.2015р.

Дійсно, статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За приписами ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В пункті 9.3 договору купівлі - продажу природного газу № 13/2206-ТЕ-13 від 12.12.2012р. сторони передбачили, що строк, у межах якого вони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюються тривалістю у 5 років.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" (71106, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волкова, 18, ідентифікаційний код 33484198) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 21 490 (двадцять одну тисячу чотириста дев'яносто) грн. 67 коп. пені, 5 984 (п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 24 коп. - 3 % річних, 22 398 (двадцять дві тисячі триста дев'яносто вісім) грн. 54 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 1 823 (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн. 71 коп. витрат на судовий збір.

3. В частині стягнення 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 68 коп. пені, 29 (двадцять дев'ять) грн. 86 коп. - 3 % річних та 0 (нуль) грн. 02 коп. втрат від інфляції грошових коштів в задоволенні позову відмовити.

4. Повне рішення виготовлено 09.07.2015р.

Головуючий В.М. Соловйов

Судді В.Л. Корсун

Р.А. Ніколаєнко