КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 911/1070/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Руденко М.А.

розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Транс-Інвест" на рішення господарського суду Київської області від 12.05.2015року № 911/1070/15 (суддя Подоляк Ю.В..)

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Транс-Інвест"

про стягнення 47 695грн.

за участю представників сторін:

позивача- не з'явився

відповідача-Дашковський А.М. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 12.05.2015 у справі № 911/1070/15 позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення 47 695грн. задоволений частково, з ТОВ "Укр-Транс-Інвест" на користь позивача стягнуто 33 386,50грн. штрафу, 1 827грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та прийняти нове рішення про зменшення штрафних санкцій до 4 769грн..

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У матеріалах справи є поштові повідомлення про отримання сторонами ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду.

Враховуючи приписи ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду вбачає наявними підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, згідно накладної № 34709329 зі станції Васильків-1 Південно-Західної залізниці до станції Правді Придніпровської залізниці було відправлено вагон № 65282444. Відправником даного вагону у зазначеній накладній вказано ТОВ "Укр-Транс-Інвест" - відповідач у справі, одержувач - ПРАТ "Керамет".

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення штрафу, мотивуючи вимоги тим, що по прибутті вантажу на станцію призначення було виявлено, що вказана у накладній № 34709329 адреса одержувача - 83003, м. Донецьк, вул. Калужська, 13а, не відповідає адресі ПРАТ "Керамет", у зв'язку з чим, станцією Правда Придніпровської залізниці було направлено телеграму на станцію відправника Васильків-1 Південно-Західної залізниці з вимогою уточнити правильну адресу одержувача. Телеграмою зі станції Васильків-1 Південно-Західної залізниці було повідомлено, що вірна адреса одержувача - м. Донецьк, вул. Калужська, 16а. Адреса одержувача ПРАТ "Керамет": м. Донецьк, вул. Калужська, 16а також зазначена у договорі про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 20.05.2011р. № ПР.ДН-1-11317/НЮп, укладений між ДП "Придніпровська залізниця" та ПрАТ "Керамет"

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що по факту неправильного зазначення у залізничній накладній № 34709329 адреси одержувача, на станції одержувача Правда Придніпровської залізниці складено акт загальної форми від 18.09.2014р., в якому зазначено про невірну адресу одержувача, який було вказано у накладній № 34709329, тому на підставі ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України правомірно нарахований штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в сумі 47 695 грн.

Разом з тим, господарський суд зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача є занадто великими та не співрозмірним із можливими збитками, суд вважає за можливе скористатися правом, наданим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, та зменшити розмір штрафу на 30 % від заявленої до стягнення суми 47 695 грн., а саме: зменшити суму штрафу, що підлягає стягненню до 33 386,50 грн.

Частково заперечуючи проти рішення суду, відповідач звертає увагу на те, що суд не надав оцінки того, що дії відповідача не нанесли позивачеві матеріальних збитків та не надані докази цього. Також суд не врахував приписи ст. 551 ЦК України, відповідно до яких розмір неустойки встановлюється договором або законом і може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтями 2, 5, 6 Статуту передбачено, що Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом; на підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення документів, а також статтями 23, 24 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів своїм підписом підтверджує представник відправника; вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Частина 1 статті 24 Статуту залізниць України визначає, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як зазначено вище, по факту неправильного зазначення у залізничній накладній № 34709329 адреси одержувача, на станції одержувача Правда Придніпровської залізниці складено акт загальної форми від 18.09.2014р., в якому зазначено про невірну адресу одержувача, який було вказано у накладній № 34709329.

Посилання відповідача на ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Вищий господарський суд України у листі від 21.05.2014 N 01-06/662/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)» зазначив, що за всю сукупність неправильних, неточних або неповних відомостей, зазначених у конкретній накладній, до вантажовідправника може бути застосовано лише один п'ятикратний розмір штрафу, як це передбачено статтями 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасно, приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Більш того, право суду зменшувати неустойку є втіленням принципів цивільного законодавства, заснованих, в тому числі, на забезпеченні судового захисту цивільних прав та інтересів на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України N 922/2524/13 від 17.12.2013 р.

Господарський суд приймаючи рішення скористався цим правом та зменшив розмір штрафних санкцій з 47 695 грн., до 33 386,50 грн.

Між тим, відповідач просить зменшити ще розмір штрафних санкцій до 4 769грн. не наводячи жодного доводу та не надавши доказів щодо майнового стану, крім того, відповідно до приписів ст. 33 ГПК України, саме відповідач повинен довести, що сума штрафних санкцій повинна бути ще зменшена.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Транс-Інвест" залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 12.05.2015року у справі № 911/1070/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи повернути, доручити господарському суду Київської області видати наказ.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписаний 14.07.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

М.А. Руденко