ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 915/1038/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601

адреса для листування: ПАТ "Укртелеком"/Миколаївська філія, вул. Адміральська, 27/3, м. Миколаїв, 54001

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 10 656, 94 грн., в тому числі: 8 956, 70 грн. - заборгованості з орендної плати; 1 613, 34 грн. - пені; 86, 90 грн. - 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: Васильєва С.О., довіреність № 4082 від 03.11.2014 року;

від відповідача: представник не з'явився.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 10 656, 94 грн., в тому числі: 8 956, 70 грн. - заборгованості з орендної плати; 1 613, 34 грн. - пені; 86, 90 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.06.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 08.07.2015 року.

В судовому засіданні 08.07.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

17.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) було укладено Договір № 21-6/523 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення).

Відповідач умови Договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за період з листопада 2015 року по лютий 2015 року (включно) у розмірі 8 956, 70 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивачем була нараховано відповідачу пеня в розмірі 1 613, 34 грн. та 3 % річних в розмірі 86, 90 грн.

Із посиланням на вищевикладене, на приписи ст. 526, 530, 625, 629, 759, 762, 795 ЦК України, ст. 193 ГК України та на умови Договору позивач просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 08.07.2015 року не з'явився, повноважного представника не направив.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 22.06.2015 року про порушення провадження у справі, надіслана на адресу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1, повернута до суду поштовою установою із відміткою причини повернення "за закінченням строку зберігання" (арк. 29-31).

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем проживання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 (арк. 32-33).

Отже, ухвала господарського суду Миколаївської області від 22.06.2015 року направлена на правильну адресу відповідача.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами від 10.07.2014 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судового засідання.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

17.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - орендар) було укладено Договір № 21-6/523 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення) (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування нежитлові приміщення (далі - майно), розташовані в м. Миколаїв на цокольному поверсі 5-поверхового будинку АДРЕСА_2, загальною площею 81, 2 кв.м. під склад (п. 1.1 Договору) (арк. 7-10).

Даний договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2.1 Договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акта приймання-передачі майна, вказаного в п. 1.1 цього договору. При цьому ризик випадкового знищення або пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.

Відповідно до п. 12.1 Договору цей договір укладено на період з 17.11.2014 року до 17.11.2015 року. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Відповідно до п. 12.7.2 Договору дія договору припиняється в разі дострокового розірвання за згодою сторін.

Судом встановлено, що на виконання умов договору оренди нерухомого майна позивач передав, а відповідач прийняв у орендне користування нежитлові приміщення, загальною площею 81,2 кв.м. у будинку АДРЕСА_2, про що між сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі майна від 17.11.2014 року (Додаток № 1 до Договору) (арк. 10 на звороті).

Позивачем виконано свій обов'язок з надання майна в оренду відповідачу.

Додатковою угодою № 48С000/11-51 від 01.03.2015 року до Договору сторони дійшли згоди, що договір оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення) № 21-6/523 від 17.11.2014 року, згідно п. 12.7.2 припиняє свою дію з моменту підписання акту прийому-передачі об'єкту оренди (додаток № 4 до договору оренди № 21-6/523 від 17.11.2014 року), а саме з 01 березня 2015 року (п. 1 Додаткової угоди) (арк. 13).

На виконання умов Додаткової угоди № 48С000/11-51 від 01.03.2015 року відповідач передав (повернув), а позивач прийняв приміщення (частину приміщення), загальною площею 81, 2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, про що між сторонами було складено та підписано Акт прийому-передачі майна від 01.03.2015 року (Додаток № 5 до Договору) (арк. 13 на звороті).

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.2 Договору сторони домовляються про те, що на їхні договірні відносини не поширюються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна".

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата встановлюється Орендодавцем за договірною ціною на підставі його внутрішніх нормативних актів і становить:

- за перший місяць оренди майна 25,00 (двадцять п'ять гривень 00 коп.) грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Крім того, ПДВ (20%) - 5, 00 (п'ять гривень 00 коп.) грн.. Всього розмір орендної плати за перший місяць становить 30,00 (тридцять гривень 00 коп.) грн. за 1 кв.м. орендованої площі з ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди за 81, 2 кв.м. всієї орендованої площі - 2 436, 00 (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.) грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору за кожний наступний місяць орендна плата визначається шляхом коригування її розміру за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, за винятком випадків дефляції.

Відповідно до п. 3.5 Договору Орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його Орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає Орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується Орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються Орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються Орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Відповідно до п. 3.7 Договору щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати та витрат на утримання за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі закінчення строку дії цього Договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується Орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі-приймання орендованого майна, та фактичних витрат на його утримання вартість таких витрат розраховується на підставі чинних тарифів за середнім рівнем споживання або пропорційно до розміру займаної орендарем загальної площі. Орендна плата за останній місяць сплачується Орендарем на підставі рахунку, який складається Орендодавцем на дату підписання акта передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20-календарних днів.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору орендодавець має право вимагати своєчасної оплати оренди майна.

Відповідно до п. 6.1.3 Договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі передбачені Договором.

Розділом 13 Договору сторони погодили, що передбачені цим договором права і обов'язки ПАТ "Укртелеком", у тому числі проведення розрахунків, виконуються Миколаївською філією товариства.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору оренди за період користування майном з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно позивачем було нараховано відповідачу орендну плату в розмірі 8 956, 70 грн. та виставлено рахунки, а саме: за листопад 2014 року - 1 136, 80 грн.; за грудень 2014 року - 2 509, 08 грн.; за січень 2015 року - 2 586, 86 грн.; за лютий 2015 року - 2 723, 96 грн. (арк. 14, 17-23).

Підставою для виставлення вищевказаних рахунків за 2014, 2015 роки є договір № 21-6/523 від 17.11.2014 року.

Відповідачем не проведено оплату за оренду приміщення за період користування майном з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно в розмірі 8 956, 70 грн. Доказів зворотнього суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Доказів зворотнього суду не подано.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості з орендної плати в сумі 8 956, 70 грн. за договором оренди нерухомого майна. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 613, 34 грн. - пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі наявності заборгованості по орендній платі, платі за комунальні послуги та іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, Орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення платежів з орендної плати в листопаді 2014 року - лютому 2015 року на суму 1 613, 34 грн. Нарахування пені здійснено позивачем за період з 28.12.2014 року по 17.06.2015 року. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені, здійснений позивачем, наявний в матеріалах справи (арк. 15). Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку, а саме: за прострочення платежів з орендної плати в листопаді 2014 року - лютому 2015 року розмір пені становить 1 617, 86 грн. Детальний розрахунок пені, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 25). Враховуючи вищевикладене, суд, не виходячи за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони (п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України), дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені в розмірі, заявленому до стягнення позивачем. Отже, нарахування пені в сумі 1 613, 34 грн. є обґрунтованим та підставним. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 86, 90 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 86, 90 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 28.03.2015 року по 17.06.2015 року за прострочку оплати орендної плати в листопаді 2014 року - лютому 2015 року.

Розрахунок суми трьох відсотків річних у сумі 86, 90 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок 3 % річних наявний в матеріалах справи (арк. 16). Відповідачем жодним чином не спростовано правомірності нарахування 3 % річних, як і не подано суду доказів спростування самого розрахунку (не подано контррозрахунку). Отже, три проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, не є санкціями, а відтак три проценти річних правомірно нараховані позивачем та підлягають стягненню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки вимоги позивача підтверджені належними і допустимими доказами у справі та є обґрунтованими.

Судовий збір в сумі 1 827 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

задовольнити позов.

Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь позивача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601 () (відомості про банківські реквізити: одержувач ПАТ "Укртелеком"/Миколаївська філія, , банк одержувача АТ "Райффайзен Банк Аваль" в м. Києві, МФО банку 380805, р/р 1):

- 8 956, 70 грн. (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість грн. 70 коп.) - суми заборгованості з орендної плати;

- 1 613, 34 грн. (одна тисяча шістсот тринадцять грн. 34 коп.) - пені;

- 86, 90 грн. ( вісімдесят шість грн. 90 коп.) - 3 % річних;

- 1 827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 10.07.2015 року.

Суддя Е.М. Олейняш