КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 910/8379/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Приходько А.О. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015

у справі № 910/8379/15-г (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 273, 25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції (далі, позивач або Фонд страхування) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі, відповідач або Банк) про зобов'язання Банку виконати платіжні документи від 29.01.2015 про перерахування коштів у сумі 25387,02 грн. з поточного рахунку № 5003 та платіжні документи від 30.01.2015, 02.02.2015 та 03.02.2015 про перерахування коштів у сумі 21716,91 грн. з поточного рахунку № 5004 у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», належних Лубенській міжрайонній виконавчій дирекції Полтавсього обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та стягнення з відповідача пені в розмірі 273,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в період з 29.01.2015 по 30.01.2015 і з 02.02.2015 по 03.02.2015 були надані відповідачу платіжні доручення на перерахування грошових коштів на загальну суму 47 103,93 грн., проте відповідачем всупереч умов укладеного між сторонами Договору банківського рахунку № 99163 від 24.10.2011 вказані платіжні доручення залишені без виконання. Таким чином, позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення позивача про перерахування грошових коштів. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню згідно пункту 3.1. укладеного між сторонами Договору банківського рахунку № 99163 у розмірі 273,25 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що з 06.02.2015 у Банку була запроваджена процедура тимчасової адміністрації, а тому задоволення вимог позивача, як кредитора Банку, має відбуватись в особливому, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спеціальному порядку з дотриманням принципів черговості задоволення вимог до Банку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15--г та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що процедура тимчасової адміністрації була запроваджена у Банку лише з 06.02.2015, а тому надані позивачем в період з 28.01.2015 по 03.02.2015 на виконання Банку платіжні доручення про перерахування грошових коштів на загальну суму 47 103,93 грн., повинні бути виконані.

Також, скаржник наголосив на тому, що на платіжні доручення від 29.01.2015, що не були виконані відповідачем, обмеження щодо здійснення банком відповідних операцій не поширюється в силу пункту 4 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кошти за ними перераховувались для фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача у справі № 910/8379/15-г було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 09.07.2015.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 09.07.2015, не з'явився, у пункті 5 прохальної частини апеляційної скарги просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача проти розгляду справи у відсутності представника позивача не заперечував.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення на загальну суму 47 103 (сорок сім тисяч сто три) грн. 93 коп. з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 25.10.2011 між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського рахунку № 090314 (далі, Договір), відповідно до умов якого Банк відкрив клієнту поточні рахунки № 4001, № 4002, № 4003, № 4004 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

Підпунктом 2.2.1 Договору передбачено, що позивач має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2.3.3. Договору Банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час (до 17 год. 30 хв.), виконуються банком того ж дня (пункт 4.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що за несвоєчасне списання з рахунку чи несвоєчасне зарахування на рахунок позивача суми переказу з вини банку, банк сплачує клієнту пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно зарахованої (списаної) суми за кожен день прострочення, але не більше 10% від суми переказу. При цьому, нарахування неустойки не припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (пункт 8.1 Договору).

Додатково до договору банківського рахунку між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 090314/2 від 25.10.2011 про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк», відповідно до умов якого клієнт доручає, а банк бере на себе зобов'язання по встановленню та обслуговуванню системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк», виконанню розрахункового обслуговування поточних рахунків клієнта, відкритих в банку за допомогою програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» з функціями: створення та передача в банк платіжних документів, перегляд платіжних документів, перегляд виписок (пункт 1.1.), банк взяв на себе зобов'язання приймати по відповідним каналах зв'язку платіжні документи клієнта та своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у відповідності з чинним законодавством України (пункт 2.2.2.).

У період з 29.01.2015 по 30.01.2015 і з 02.02.2015 по 03.02.2015 позивач передав до виконання відповідачу через систему «Клієнт-Банк» платіжні доручення на перерахування з рахунків позивача коштів на загальну суму 47 103,93 грн., а саме:

- з рахунку № 4003 в операційний час 29.01.2015 платіжні доручення № 289 на суму 3 501,43 грн., № 290 на суму 2 109,80 грн., № 291 на сум 3 221,84 грн., № 292 на суму 1203,50 грн., № 299 на суму 7 323,16 грн., № 295 на суму 649,45 грн., № 307 на суму 658, 42 грн., № 306 на суму 1 086,30 грн., № 309 на суму 278,56 грн., № 300 на суму 202,09 грн., № 303 на суму 341,20 грн., № 304 на суму 2 425,94 грн., № 298 на суму 1 265,67 грн., № 294 на суму 446,46 грн., № 308 на суму 673,20 грн.

- з рахунку № 4004 в операційний час 30.01.2015 платіжне доручення № 15 на суму 12 987,70 грн., 02.02.2015 платіжне доручення № 16 на суму 180,52 грн., 03.02.2015 платіжне доручення № 17 на суму 8 548,69 грн.

Зазначене підтверджується випискою із банку (том 1, а.с. 16-20) та не спростовується відповідачем.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч умов укладених між сторонами договорів грошові кошти згідно вказаних платіжних доручень списав, однак 06.02.2015 повернув їх на рахунок позивач із позначкою «Сторно», як помилково списані. Причини невиконання вказаних платіжних доручень відповідач не повідомив. Таким чином, позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення позивача про перерахування грошових коштів згідно з вищевказаними платіжними дорученнями.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунка.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (стаття 1068 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (стаття 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми (частина 2 статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою, подані позивачем на виконання до банку у період з 29.01.2015 по 03.02.2015 розрахункові документи (платіжні доручення загалом на суму 47 103,93 грн.), залишилися невиконаними Банком.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 по 06.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, а з 05.06.2015 - розпочато процедуру ліквідації банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Суд відзначає, що позивачем на виконання до Банку були подані платіжні доручення у період з 29.01.2015 по 03.02.2015 (були отримані банком в той же день), тобто до запровадження тимчасової адміністрації, яке відбулось тільки з 06.02.2015. Тому посилання відповідача на неможливість виконання поданих позивачем платіжних документів у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації є безпідставним.

Пунктом 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачений перелік дій, які не можуть бути здійсненні банками під час запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, колегія суддів зазначає, що перевіряти, чи підпадають вимоги позивача щодо зобов'язання Банку виконати платіжні доручення під обмеження, встановлені пунктом 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не має сенсу, оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли ще до запровадження у Банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Таким чином, позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про зобов'язання виконати платіжні доручення Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про перерахування грошових коштів на рахунки отримувачів, що зазначені в платіжних дорученнях, підлягають задоволенню.

Також, позивач просив сягнути з відповідача пеню в розмірі 273,25 грн. на підставі пункту 3.1. укладеного між сторонами Договору

Колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог скаржника у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 273,25 грн., оскільки відповідно до пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України). У відповідності до статей 525, 615 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору та від зобов'язання не допускається.

Враховуючи наведене, беручи до уваги ту обставину, що порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань мало місце ще до віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до категорії неплатоспроможних, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення на загальну суму 47 103 (сорок сім тисяч сто три) грн. 93 коп. з прийняттям у цій частині рішення про задоволення позовних, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15-г підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15-г задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15-г скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення на загальну суму 47 103 (сорок сім тисяч сто три) грн. 93 коп.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 15, ідентифікаційний номер 20025456) перерахувати з рахунків Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. І.Франка, 1; ) грошові кошти згідно з платіжними дорученнями: від 29.01.2015 № 289 на суму 3 501,43 грн., від 29.01.2015 № 290 на суму 2 109,80 грн., від 29.01.2015 № 291 на сум 3 221,84 грн., від 29.01.2015 № 292 на суму 1203,50 грн., від 29.01.2015 № 299 на суму 7 323,16 грн., від 29.01.2015 № 295 на суму 649,45 грн., від 29.01.2015 № 307 на суму 658, 42 грн., від 29.01.2015 № 306 на суму 1 086,30 грн., від 29.01.2015 № 309 на суму 278,56 грн., від 29.01.2015 № 300 на суму 202,09 грн., від 29.01.2015 № 303 на суму 341,20 грн., від 29.01.2015 № 304 на суму 2 425,94 грн., від 29.01.2015 № 298 на суму 1 265,67 грн., від 29.01.2015 № 294 на суму 446,46 грн., від 29.01.2015 № 308 на суму 673,20 грн., від 30.01.2015 № 15 на суму 12 987,70 грн., від 02.02.2015 № 16 на суму 180,52 грн., від 03.02.2015 № 17 на суму 8 548,69 грн., а загалом на суму 47 103 (сорок сім тисяч сто три) грн. 93 коп. на рахунки отримувачів, що зазначені в цих платіжних дорученнях.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 у справі № 910/8379/15-г залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 15, ідентифікаційний номер 20025456) в дохід Державного бюджету України 1 813 (одну тисячу вісімсот тринадцять) грн. 03 коп. судового збору за подання позовної заяви та 906 (дев'ятсот шість) грн. 52 коп. за подання до суду апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи № 910/8379/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко