РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/9754/15

За позовомХарківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»
прозобов'язання вчинити дії
СуддяБорисенко І.І.
Представники:
від позивача - Власенко І.І. - за дов.;
від відповідача -не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (надалі - Відповідач або Банк) про зобов'язання Банку здійснити розрахунково-касові операції (перерахування коштів) згідно платіжних доручень Куп'янської МРВД ХОВ ФСС з ТВП № 28, № 29 від 03.02.2015р., № 177, № 178 від 30.01.2015р. та меморіального ордеру №181496732 від 02.02.2015р. на загальну суму 31 907, 33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем усупереч умовам договору банківського рахунку від 27.10.2011р. №03/2011/83087, укладеного між Позивачем та Відповідачем та вимогам чинного законодавства не було виконано зазначені платіжні доручення про перерахування коштів.

Ухвалою суду від 20.04.2015р. справу №910/9754/15-г прийнято до свого провадження суддею Борисенко І.І.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення мотивував тим, що у Банку з 06.02.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 06.05.2015р., яку потім продовжено до 05.06.2015р.

05.06.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015р. по 04.06.2016р.

Зважаючи на відкликання ліцензії у ПАТ «КБ «Надра» 04.06.2015р., відповідач стверджував, що він в будь-якому випадку не має ані прав, ані можливості виконувати розрахункові документи, в тому числі по рахунках позивача.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Куп'янською міжрайонною виконавчою дирекцією Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було укладено Договір банківського рахунку №03/2011/83087, відповідно до якого Банк відкрив Клієнту поточні рахунки для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів, а саме: Банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком.

Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.4, 4.2 умов вищезазначеного договору Банк бере на себе зобов'язання здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта відповідно до чинного законодавства України, своєчасно зараховувати кошти та виконувати операції за розрахунковими документами, що надійшли до банку в операційний час щоденно.

На підставі Договору банківського рахунку Позивачу було відкрито у Банку наступні рахунки у гривні: №7010, №7011, №7012.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивачем до Банку були надані наступні платіжні документи на перерахування грошових коштів:

- платіжне доручення від 30.01.2015 №177 на суму 1 163, 40 грн.;

- платіжне доручення від 30.01.2015 №178 на суму 1 163, 40 грн.;

- платіжне доручення від 03.02.2015 №28 на суму 14 735, 36 грн.;

- платіжне доручення від 03.02.2015 №29 на суму 14 735, 37 грн.;

- меморіальний ордер від 02.02.2015 №181496732 на суму 109, 80 грн.

Однак дані платіжні документи Банком виконані не були, і кошти на рахунок отримувача не були перераховані.

З пояснень представника Відповідача вбачається, що вищевказане невиконання спірних платіжних доручень було пов'язано з тим, що у Банку було введено тимчасову адміністрацію, під час якої відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється задоволення вимог кредиторів банку.

Як свідчать матеріали справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці по 05.05.2015р.

В подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 №85 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 05.06.2015р. (включно).

05.06.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015р. по 04.06.2016р.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

За приписами частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 №2258-VI, від 04.11.2010 №2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 №2677-VI) випадки обмеження прав Клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Крім того, відповідно до п. п. 2.1.5, 2.1.12 Договору банківського рахунку Банк має право зупиняти видаткові операції за рахунком Клієнта за рішенням уповноважених органів відповідно до чинного законодавства України. Відмовити Клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Розділом VIII даного Закону врегульовані наслідки запровадження початку процедури ліквідації банків.

Так, відповідно до ч. 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Таким чином, ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульований порядок звернення кредиторів зі своїми вимогами до банку, в разі ліквідації банку.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Отже, на підставі укладеного між сторонами Договору банківського рахунку, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, вимоги юридичної особи здійснити певні дії на підставі Договору банківського рахунку відносяться саме до майнових вимог інших кредиторів, на які розповсюджуються обмеження, встановлені ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задоволення таких вимог здійснюється виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, враховуючи вище наведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Відтак, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача під час початку процедури ліквідації у останньому.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на день прийняття постанови про ліквідацію банку) уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцентованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

При цьому в п. 4.27 глави 4 розділу V рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 за №2 передбачено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 цього Закону.

Таким чином законом встановлений спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості.

При цьому, предметом позову є зобов'язання ПАТ «КБ «Надра» здійснити розрахунково-касові операції (перерахувати кошти) згідно платіжних документів та меморіального ордеру.

Згідно зі ст. ст. 47, 51 «Про банки і банківську діяльність» відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах та відповідно здійснення розрахункових банківських операцій є банківською послугою.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг виключно на підставі банківської ліцензії.

Отже, зважаючи на відкликання ліцензії у ПАТ «КБ «Надра» 04.06.2015р. останній в будь-якому випадку не має ані права, ані можливості виконувати розрахункові документи, в тому числі по рахунках позивача.

Враховуючи початок ліквідації ПАТ «КБ «Надра», Законом визначено спеціальний порядок заявлення та задоволення вимог Позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Виходячи з вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

При цьому, позивач може захистити свої майнові права за Договором банківського вкладу в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки в силу вимог п. 18 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору, та позовні вимоги не задоволені, то на підставі ст. 49 ГПК України судовий збір не відшкодовується та не стягується в Державний бюджет України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено:12.06.2015р.

Суддя І.І. Борисенко