ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.2015 Справа № 905/165/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Новіковій В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», м.Харків

до відповідача публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ

про стягнення основного боргу в сумі 180240,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 93444,96 грн., 3% річних у розмірі 18148,38грн.

від позивача: Малихіна Н.С. за довіреністю від 26.05.2015 р.

від відповідача: Цевалихіна Я.І. за довіреністю від 12.11.2014р. №17/55

Державне підприємство "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», м.Харків звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ про стягнення основного боргу в сумі 180240,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 93444,96 грн., 3% річних у розмірі 18148,38грн.

Ухвалою від 27.05.2015р. господарський суд Донецької області порушив провадження у справі №905/165/15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на створення науково-технічної (проектної) продукції №55/081 від 17.09.2008р. в частині оплати виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 180240,00грн. та підстави для нарахування 3% річних у розмірі 18148,38грн., інфляційних нарахувань в сумі 93444,96грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору на створення науково-технічної (проектної) продукції №55/081 від 17.09.2008р., протоколу, графиків виконаних робіт, смет, рахунку, технічних завдань, додаткових угод, рахунку-фактури, актів, банківських виписок від 01.04.2009р., від 05.05.2009р., від 02.06.2009р., від 22.09.2009р., від 03.11.2009р., від 29.01.2010р., від 14.10.2010р., від 06.07.2011р.,від 26.10.2011р., від 17.11.2011р., від 12.09.2012р., від 18.10.2012р., від 27.12.2012р., від 06.03.2013р., від 04.11.2013р., від 30.12.2013р., від 07.03.2014р., претензій.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 20, 193, 199, 216-218, 220, 229-232, Господарського кодексу України, ст.ст. 5, 6, 22, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 526, 530, 610-612, 610-612, 623-625, Цивільного кодексу України.

Позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області 18.06.2015р. надано письмові пояснення стосовно сплати судового збору.

01.07.2015р. до господарського суду Донецької області від відповідача надійшли клопотання та заява про зупинення провадження по справі в порядку ст..79 господарського процесуального кодексу України до розгляду справи №905/547/15 про визнання договору недійсним, на підтвердження надав завірені копії ухвали про порушення провадження по справі та позовної заяви.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі № 905/165/15 до розгляду судом справи № 905/547/15 відповідач посилається на те, що справа № 905/165/15 безпосередньо пов'язана зі справою № 905/547/15, оскільки у разі задоволення позову ПАТ «Енергомашспецсталь» про визнання недійсним договору №55/081 від 17.09.2008р. повністю виключається задоволення позову ДП "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» про стягнення заборгованості за вказаним договором.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Як роз'яснено у п. 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, зупинення провадження у справі про стягнення коштів до вирішення справи, предметом якої є визнання недійсним договору, на підставі якого заявлена вимога про стягнення коштів, є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Зазначеною нормою передбачено право господарського суду визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; тобто, мається на увазі ситуація, коли визнання недійсним договору не є предметом позову, тобто позовна вимога не полягає у визнанні договору недійсним, а лише ґрунтується на договорі, який суд може визнати недійсним у силу наведеної вимоги.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору, суд, перевіряє правомірність цього договору.

Господарський суд дійшов висновку, що порушення провадження у справі № 905/547/15, предметом позову у якій є визнання недійсним договору №55/081 від 17.09.2008р., не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі №905/165/15 про стягнення заборгованості за вказаним договором.

З огляду на викладене, обставини, наведені відповідачем у клопотанні про зупинення провадження у справі, не є підставами для зупинення провадження у справі № 905/165/15, у зв'язку з чим вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Також представнику відповідача роз'яснено його право на звернення до суду із заявою в порядку розділу XIII господарського процесуального кодексу (перегляд рішення, ухвали, постанови господарського суду за нововиявленими обставинами).

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представників сторін, суд встановив:

17.09.2008р. між Українським державним інститутом по проектуванню заводів важкого машинобудування/ ДП «УКРДІПРОВАЖМАШ» (виконавець) та відкритим акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (замовник) укладено договір №55/081, за умовами якого підрядник приймає на себе розробку робочої документації впровадження нових технологій виготовлення паро-гідротурбінного корпусного литва у сталеливарному цеху (СЛЦ) на ВАТ «Енергомашспецсталь». (п.1.1. Договору).

У пункті 2.2.1. Договору визначено порядок оплати робіт за договором: виплата авансового платежу протягом 10 днів після підписання договору в розмірі 40% від суми 1387500,00 грн., що складає 555000,00грн., крім того ПДВ (20%) - 111000,00грн. Загаьна сума авансового платежу складає 666000,00грн.

Згідно п.2.4 Подальша сплата проводиться протягом 10-ти днів після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.2. Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання та сплати авансового платежу, строк дії договору до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Додатковою угодою №1 від 13.10.2008р. до договору №55/081 внесено зміни у реквізити замовника.

Додатковою угодою № 2 від 12.03.2009р., №3 від 30.11.2009р., №5 від 29.12.2008р., №7 від 22.12.2011р. внесено зміни до договору в частині строків виконання робіт.

Додатковою угодою №4 від 07.07.2010р. до договору №55/081 внесено зміни у реквізити замовника та виконавця.

Додатковою угодою №6 від 23.05.2011р. внесено зміни до договору №55/081, змінено найменування та реквізити заводу. Замінено «відкрите акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (ВАТ «Енергомашспецсталь») на «Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (ПАО «Енергомашспецсталь»).

Додатковою угодою №8 від 07.08.2012р. внесено зміни до договору №55/081, змінено найменування та реквізити виконавця. Замінено «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» на державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування».

Додатковою угодою №9 від 31.10.2013р. внесено зміни до договору №55/081, змінено реквізити виконавця.

Відповідно до п.2.1. Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №2А від 29.01.2010р. вартість розробки робочої документації складає відповідно до протоколу згоди про договірну ціну (додаток№1) та сметою 1-ПС (додаток№3) 1344300,00грн., у точу числі ПДВ (20%) - 268860,00грн.

Загальна вартість проектних робот за договором складає 1613160,00 грн

За п. 5.2. виконавець зобов'язується не пізніше 5-ти календарних днів після настання кінцевого строку, визначеного п.1.2 договору передати замовнику результати виконаних проектних робот, скласти та підписати зі своєї сторони акт виконаних робіт.

Так, 30.06.2009р. сторонами складено акт здачі - приймання науково-технічної (проектної) документації № 1, з якого вбачається, що сума авансового платежу склала 300000,00грн. на підтвердження надано банківські виписки від 01.04.2009р., від 05.05.2009р., 02.06.2009р. на загальну суму 300000,00грн. Проактовано виконання робіт за даним актом на суму 120000,00грн.

Відповідно до акту №2 від 11.05.2010р. проактовано виконання робіт на суму 380000,00грн. Акт сплачений в повному обсязі, що підтверджено банківськими виписками від 21.09.2009р, від 03.11.2009р. від 29.01.2010р., з урахуванням виписок від 05.05.2009р., 02.06.2009р.

Згідно акту №3 від 03.06.2011р. проактовано виконання робіт на суму 382920,00грн., зазначений акт сплачений в повному обсязі, що підтверджено банківськими виписками від 14.10.2010р., від 06.07.2011р., від 26.10.2011р., від 17.11.2011р.

Відповідно до акту № 4 від 14.08.2012р. проактовано виконання робіт на суму 300000,00 грн., що підтверджено банківськими виписками від 12.09.2012р., від 18.10.2012р.

З вищенаведеного вбачається, що за актами № 1-4 відповідачем було сплачено 1182920,00 грн.

16.11.2012р. між сторонами складено, затверджено та підписано без зауважень акт № 5 на суму 430240,00 грн., який сплачений частково на суму 250000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками №84631 від 26.12.2012р., №93300 від 06.03.2013р., №6670 від 04.11.2013р., №8414 від 30.12.2013р., №77071 від 07.03.2014р., в яких є посилання на рахунок №СФ-112 від 22.11.2012р.

08.06.2015р. представник позивача надав суду завірений належним чином рахунок -фактуру №СФ-112 від 22.11.2012р., з якого вбачається, що зазначений рахунок на суму 430240,00 грн. був виставлений безпосередньо до спірного акту №5 від 16.07.2012р. за договором №55/081 від 17.09.2008р. та додатковою угодою №2А від 29.01.2010р.

Отже, суд робить висновок, що виконані роботи прийняті замовником без заперечень.

У пункті 2.2. Договору визначено порядок оплати робіт за договором: виплата авансового платежу протягом 10 днів після підписання договору в розмірі 40% від суми 1387500,00 грн., що складає 555000,00грн., крім того ПДВ (20%) - 111000,00грн. Загальна сума авансового платежу складає 666000,00грн.

Відповідно до п.2.4.Договору подальша сплата проводиться протягом 10-ти днів після підписання акту виконаних робіт. Відтак, кінцевий термін оплати виконаних робіт на суму 430240,00грн. становить 26.11.2012р.

У зв'язку із невиконанням умов договору позивачем на адресу відповідача було надіслано претензії №11 від 24.07.2013р. та №14 від 28.08.2013р. в яких ДП "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» просить перерахувати суму заборгованості.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, у встановлені терміни замовник не здійснив розрахунків з підрядником у повному обсязі, у зв'язку із чим з 27.11.2012р. виникла заборгованість у розмірі 430240,00грн., з 26.12.2012р. - на суму 380240,00грн., з 06.03.2013р. - на суму 330240,00грн., з 04.11.2013р. - на суму 280240,00грн., з 30.12.2013р.- на суму 230240,00грн., з 07.03.2014р. - на суму 180240,00 грн., у зв`язку іх частковою сплатою боргу.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 180240,00грн. відповідачем суду не представлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає доведеним борг відповідача перед позивачем у сумі 180240,00грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Також відповідно до позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 18148,38грн., нараховані на суму 430240,00грн., на суму 380240,00грн., на суму 330240,00 грн., на суму 280240,00 грн., на суму 230240,00 грн., на суму 180240,00 грн. (за загальний період з 27.11.2012р. по 31.03.2015р.), інфляційні втрати у розмірі 93444,96грн., нараховані за період з 01.10.2013р. по 03.11.2013р. на суму 330240 грн., з 04.11.2013р. по 29.12.2013р. на суму 280240,00грн., з 30.12.2013р. по 06.03.2014р. на суму 230240,00грн., з 07.03.2013р. по 31.03.2015р.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за визначені позивачем періоди, які не суперечать приписам чинного законодавства, господарським судом дійшов висновку, що визначена позивачем сума нарахування є вірною.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 18148,38грн. підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат з урахуванням вимог листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», за визначений позивачем період складає 93622,40грн.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 83 господарського процесуального кодексу господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 93444,96 грн. підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 93444,96грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 625, 837 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», м.Харків до відповідача публічного акціонерного товариства «Енергомашспецстаь», м.Краматорськ про стягнення основного боргу в сумі 180240,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 93444,96 грн., 3% річних у розмірі 18148,38грн. - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Енергомашспецстаь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ідентифікаційний код 00210602) на користь Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» (61068, м.Харків, просп.Московський, б.151, ідентифікаційний код 00212630) суму основного боргу в сумі 180240,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 93444,96 грн., 3% річних у розмірі 18148,38грн, судовий збір у розмірі 5836,66грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 02.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07.07.2015р.

Суддя Ю.В. Сич