КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р. справа№ 911/356/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Бєлокуров С.О.

відповідача - Стрижак В.З.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів»

на рішення Господарського суду Київської області від 16.04.2015 р.

у справі № 911/356/15 (суддя - Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера»

до Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів»

про стягнення 245 763,61 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» про стягнення з відповідача 223 680,00 грн попередньої оплати, 2 426,77 грн 3% річних, 16 488,84 грн інфляційних втрат, 3 168,00 грн витрат за проведення експертизи.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2015 р. у справі № 911/356/15 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» 223 680,00 грн попередньої оплати, 1 084,69 грн 3% річних, 11 184,00 грн інфляційних втрат, 3 168,00 грн збитків за проведення експертизи.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2015 р., Приватне акціонерне товариство «Березанський завод залізобетонних виробів» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивачем було допущено помилку при замовлені продукції, поставлена продукція не підходить позивачу за своїми параметрами, а тому останній відмовився її приймати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 911/356/15, а розгляд справи призначено на 02.07.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

04.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (далі - покупець) та Приватним акціонерним товариством «Березанський завод залізобетонних виробів» (далі - продавець) було укладено договір поставки № 3 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити лотки ЛПР 10-10 в кількості 120 штук за ціною 2 454 гривень за штуку.

Згідно з п. 2.1 договору сума договору орієнтовно складає 294 480,00 грн.

Як передбачено п. 3.1 договору, порядок розрахунків: 100 % передоплата протягом 6 банківських днів шляхом перерахунку платіжним дорученням грошових коштів на рахунок продавця, відповідно до виставленого рахунку.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється на умовах і строки, передбачені специфікаціями, які є невід'ємними частинами договору.

Так, специфікацією № 2 від 05.06.2014 р., яка є невід'ємною частиною цього договору (далі - специфікація № 2), продавець зобов'язався поставити покупцю ланки квадратних труб ЗТП 20-20-2 на загальну суму 223 680,00 грн.

На виконання специфікації № 2 ТОВ «МСП Ніка-Тера» платіжним дорученням № 47227 від 17.06.2014 р. згідно з рахунком-фактурою № 140 від 05.06.2014 р. було перераховано відповідачу 223 680,00 грн.

Згідно з видатковою накладною № БЗ-0000599 від 02.07.2014 р. відповідач поставив на територію позивача продукцію, передбачену специфікацією № 2, на загальну суму 55 920,00 грн.

Однак, вказана продукція не була прийнята представниками позивача у зв'язку з ненаданням технічного паспорту на неї та виникненням сумнівів щодо її якості.

Відповідно до п. 5.2 договору приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, не врегульованих договором, здійснюється у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965 р., та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.1966 р.

Як передбачено п. 2 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю, відправник продукції зобов'язаний забезпечити чітке та правильне оформлення документів, що посвідчують якість та комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість), відвантажувальних та розрахункових документів, відповідність зазначених в них даних про якість та комплектність продукції фактичній якості та комплектності.

Крім того, враховуючи те, що процедура сертифікації зазначеної продукції не є обов'язковою, оскільки відсутня у Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 01.02.2005 р. № 28, відтак її якість має підтверджуватися паспортом на продукцію, наданим ПАТ «Березанський завод залізобетонних виробів», який всупереч вищезазначеним нормам, станом на дату поставки 02.07.2014 р., був відсутній.

Також, при візуальному огляді у спеціалістів ТОВ «МСП Ніка-Тера» виникли сумніви щодо якості поставленої продукції.

Паспорт на продукцію № 44 було складено лише 16.10.2014 р. після чого надіслано ТОВ «МСП Ніка-Тера».

Листом № 1451/НК-08 від 18.08.2014 р. позивач звернувся на адресу відповідача з вимогою повернути перераховані кошти у зв'язку з тим, що ПАТ «Березанський завод залізобетонних виробів» не надав документацію, яка підтверджує якість продукції, не вирішив питання щодо усунення дефектів чи заміни поставленої продукції ТОВ «МСП Ніка-Тера».

У відповідь, 01.09.2014 р. ПАТ «Березанський завод залізобетонних виробів» направив на адресу позивача листа № 78, яким повідомив, що виготовлена продукція повністю відповідає ДСТУ та вважає, що ТОВ «МСП Ніка-Тера» безпідставно відмовилось від договору.

Згідно з п. 6.2.5 договору, якщо при прийомці товару покупець та продавець не дійдуть згоди відносно якості товару, то для визначення якості (проведення розслідування товару) сторони запрошують експерта ТПП України. Висновок експерта є обов'язковим для виконання обома сторонами. Витрати на оплату вартості експертизи покладаються на обидві сторони в рівних частках, а після встановлення якості сторона, позиція якої не підтвердилась експертизою, відшкодовує іншій стороні відповідну частину витрат.

На виконання вищевказаної умови укладеного договору ТОВ «МСП Ніка-Тера» було замовлено експертизу в Регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївської області.

Враховуючи те, що на базі Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області відсутня будівельна лабораторія із відповідним обладнанням, з метою встановлення всіх необхідних показників якості залізобетонної Продукції, ТОВ «МСП Ніка-Тера» була залучена акредитована лабораторія ТОВ «Будівельна лабораторія» (атестат акредитації НААУ № 2Н336 від 16.01.2012 р.).

Листом № 1814/нк-10 від 13.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією направити свого представника 17.10.2014 р. за адресою: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23, для прийняття участі у проведенні експертизи поставленої продукції фахівцем Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області.

16.10.2014 р. від ПАТ «Березанський завод залізобетонних виробів» надійшла телеграма про те, що відповідач не довіряє проведення експертизи Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області.

Згідно з експертним висновком № 120-1074 від 17.10.2014 р. були виявлені наступні дефекти: сліди недостатньо ущільненого бетону і тріщин в бетоні, велика кількість раковин розміром від 0,5-3 см, глибиною від 0,5-2 см, сколювання бетону, горизонтальні тріщини з розкриттям до 0,70 мм.

Крім того, вищевказаним висновком було встановлено, що поставлена продукція не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7.-43-96; ДСТУ Б В.2.7-220:2009; ДСТУ Б В.2.7-224:2009; ДСТУ Б В.2.6-2:2009; ДСТУ-Н Б В.13-1:2009.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України тощо.

Згідно зі ст. 11 вказаного Закону торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Таким чином Регіональна Торгово-промислова палата Миколаївської області згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, якій статтею 11 цього Закону надано право на проведення експертизи якості товарів.

Отже, замовляючи проведення експертизи Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області, ТОВ «МСП Ніка-Тера» керувалося пунктом 6.2.5 договору та чинним законодавством України.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Враховуючи виявлені недоліки продукції: сліди недостатнього ущільненого бетону і тріщини в бетоні, велика кількість раковин розміром від 0,5-3 см, глибиною від 0,5-2 см, сколювання бетону, горизонтальні тріщини з розкриттям до 0,70 мм, з огляду на вид і призначення продукції та характер недоліків, їх неможливо усунути (необхідно виготовлювати нову продукцію з відповідними якісними показниками).

Таким чином, з огляду на норму ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, позивач має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, про що і заявлено в позові.

Станом на час розгляду справи відповідач виявлені недоліки якості поставленої ним продукції не усунув, на продукцію належної якості не замінив.

Крім того, як зазначалось вище, відповідач здійснив поставку продукції, передбаченої умовами укладеного договору, лише частково на суму 55 920,00 грн, в той час як продукція на суму 167 760,00 грн на час розгляду справи в суді взагалі не була поставлена відповідачем позивачу.

Відтак, враховуючи виявлені недоліки якості поставленої продукції, а також невиконання відповідачем умов укладеного договору в частині поставки решти недопоставленого товару, позивач, керуючись ч. 2 ст. 678 ЦК України, відмовився від укладеного договору, надіславши відповідачу претензію № 1941/нк-11 від 03.11.2014 р. також і про стягнення передплачених коштів.

Однак, 12.12.2014 р. цінний лист з претензією ТОВ «МСП Ніка-Тера» повернуто відділенням Укрпошти за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи те, що претензія надсилалась на належну адресу відповідача і без поважних причин безпідставно не отримана ним в поштовому відділенні, відповідні дії відповідача свідчать про ухилення від отримання претензії, а тому зі сторони позивача претензія вважається належно надісланою вимогою.

Доводи скаржника про те, що позивачем було допущено помилку при замовлені продукції, а тому останній відмовляється її приймати, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно експертного висновку № 120-1074 від 17.10.2014 р. під час перевірки якості поставленої продукції виявлено її невідповідність законодавчовстановленим державним стандартам.

Апеляційна інстанція вважає обґрунтованим застосування судом першої інстанції вимог закону, а саме ст. 678 ЦК України, в даних правовідносинах, оскільки укладеним договором поставки № 3 від 04.02.2014 р. не врегульовано питання відмови від договору та повернення передплати у випадку поставки неякісної продукції.

Що стосується стягнення повного розміру попередньої оплати, колегія вважає вказані вимоги також обґрунтованими, оскільки відповідач поставив частину неякісного товару, а іншу частину відповідач відмовився поставляти і за період з 31.08.2014 р. по 09.01.2015 р. так і не здійснив повну поставку товару за укладеним договором, фактично відмовившись від виконання своїх обов'язків за договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» про стягнення з відповідача передоплати за договором поставки № 3 від 04.02.2014 р. у сумі 223 680,00 грн є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що відповідачем не було повернуто суму передплачених позивачем коштів, на які не поставлено продукцію належної якості, позивач просить стягнути з відповідача 2 426,77 грн 3% річних та 16 488,84 грн інфляційних втрат за період з 31.08.2014 р. по 09.01.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Обґрунтовуючи період нарахування, позивач зазначає, що строк для виконання вимоги про повернення передплачених коштів настав через сім днів з моменту надсилання претензії № 1451/НК-08 від 18.08.2014 р., що припадає на 31.08.2014 р.

Однак, судова колегія зазначає, що оскільки недоліки поставленої продукції були встановлені лише 17.10.2014 р., що підтверджується експертним висновком № 120-1074, після чого надсилалась претензія № 1941/нк-11 від 03.11.2014 р. про повернення передплачених коштів, тому семиденний строк виконання вимоги припадає на 12.11.2014 р.

Судова колегія погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню в межах строку з 12.11.2014 р. по 09.01.2015 р., що складає 1 084,69 грн 3% річних та 11 184,00 грн інфляційних втрат.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 168,00 грн витрат на проведення експертизи, з яких 2 268,00 грн - незалежна експертиза ТОВ «Будівельна лабораторія» та 900,00 грн - експертиза Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області.

Відшкодування відповідачем витрат на оплату вартості експертизи передбачено п. 6.2.5 укладеного договору поставки.

Здійснення оплати позивачем за проведення експертиз підтверджується платіжними дорученнями № 54272 від 01.10.2014 р. та № 55870 від 24.10.2014 р.

Також в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії рахунків ТОВ «Будівельна лабораторія» № 230 від 29.09.2014 р. та РТПП Миколаївської області № 120-1074 від 21.10.2014 р., акти виконаних робіт № 230 від 07.10.2014 р. та приймання-передачі наданих послуг № 120-1074 від 24.10.2014 р.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на проведення експертиз якості поставленої продукції в сумі 3168,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» 223 680,00 грн передоплати, 1 084,69 грн 3% річних, 11 184,00 грн інфляційних втрат та 3 168,00 грн витрат за проведення експертиз.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 16.04.2015 р. у справі № 911/356/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 16.04.2015 р. у справі № 911/356/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/356/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран