ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.15р. Справа № 904/2955/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромост-ЛС", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансмаш", м. Дніпропетровськ

про стягнення 10 983,57 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромост-ЛС" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви від 17.06.2015 року про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" заборгованість у сумі 10 983,57 грн., з яких: 5789,91 грн. - основний борг, 471,80 грн. - пеня, 1 466,08 грн. - 30% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 3 255,78 грн. - інфляційні втрати. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 03/01/13-110 від 03.01.2013 року в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 5 789,91 грн., на яку позивач нарахував пеню у сумі 471,80 грн. за період з 13.08. по 08.12.2014 року, інфляційні втрати у сумі 3 255,78 грн. за серпень 2014 року - травень 2015 року, 30% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 1 466,08 грн. за період з 13.08.2014 року по 17.06.2015 року.

Під час розгляду справи представник позивача представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 07.04.2015 року (суддя Турчин С.О.) з призначенням справи до розгляду у судовому засіданні на 22.04.2015 року.

У зв'язку з переведенням судді Турчина С.О. до іншого суду, за розпорядженням керівника апарату суду № 360 від 27.04.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи за результатом якого справу передано на розгляд судді Коліснику І.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2015 року справу прийнято до провадження суддею Колісником І.І.

Розгляд справи призначався на 25.05.2015 року, 17.06.2015 року, 30.06.2015 року.

У судовому засіданні 30.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромост-ЛС" (далі - Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (далі - Покупець, Відповідач) був укладений договір купівлі-продажу № 03/01/13-110 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору продавець зобов'язується передати певну кількість товару у власність покупця в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в договорі, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору.

За змістом пункту 1.1. договору під товаром розуміються нафтопродукти (дизельне паливо, газ, усі марки бензинів), інші товари (супутні товари тощо).

За умовами пункту 3.1. договору ціна на товар є договірною, встановлюється в національній валюті України за 1 (один) літр, включає податок на додану вартість і визначається наступним чином:

(1). для товару, що продається покупцю за бланками-дозволу - виходячи з поточної ціни продавця на момент оформлення видаткової накладної;

(2). для товару, що продається покупцю за ЕК ціна формується на момент відпуску покупцю пального по ЕК і дорівнює поточній роздрібній ціні товару на АЗС на відповідну марку палива, на якому проводиться відпуск товару. Ціни на види та марки товару установлюються та привселюдно оголошуються на ціновому табло АЗС.

Згідно з пунктом 3.2. договору ціна, асортимент та загальна вартість товару зазначається у рахунках, що надаються продавцем покупцю, а також відображається у видаткових документах на товар (видаткові накладні).

Ціна товару під час дії договору є змінною та нетвердою: збільшується або зменшується у зв'язку із загальним подорожчанням/здешевленням товару на ринку палива (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пункту 7.1. розрахунки за договором відбуваються наступним чином.

(а) Рахунок на частину звітного (розрахункового) періоду продавець направляє, а покупець отримує щотижня, кожного вівторка, за допомогою факсу або електронною поштою. У разі не отримання покупцем щотижневого рахунку у порядку, передбаченому цим пунктом, покупець зобов'язаний письмово звернутися до продавця, до закінчення тижня, відповідно до 7-го, 14-го, 21-го та 28-го числа поточного місяця з листом, у якому він повідомляє про відсутність щотижневого рахунку та прохання надати суми, які належать до сплати за отриманий товар та примірник рахунку.

(b) Сторони дійшли згоди, що за відсутності письмового звернення покупця з приводу неотримання щотижневого рахунку, днем отримання щотижневого рахунку вважається відповідно 7-ме, 21-ше та 28-ме число поточного місяця.

(с) У разі якщо покупець не виконає вимоги підпункту (а) пункту 7.1. цього договору стосовно письмового звернення до продавця, то він (покупець) позбавляється права, у разі несвоєчасної сплати, або неповної сплати, посилатися на неотримання ним рахунку продавця. Не отримання рахунку не є підставою для несплати за поставлений товар.

(d) Покупець зобов'язаний здійснити розрахунки за поставлений на протязі частини звітного (розрахункового) періоду товар протягом трьох робочих днів від дати отримання щотижневого рахунку згідно з умовами підпункту (b) пункту 7.1. цього договору. У разі порушення строку оплати за поставлений товар, до покупця застосовуються штрафні санкції відповідно до умов цього договору. Крім того, для зменшення розміру збитків продавець має право в односторонньому порядку припинити відвантаження товару за ЕК.

(е) Видаткова накладна в цілому за звітний (розрахунковий) період випускається в останній день звітного (розрахункового) періоду. Покупець отримує видаткову накладну від продавця за допомогою факсимільного зв'язку або врученням на руки представникові покупця (про що робиться відповідний запис у книзі реєстрації вихідної документації) або поштовим відправленням.

Пунктом 7.2. договору сторони передбачили, якщо протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту вручення представникові покупця або направлення поштового відправлення документів, що зазначені в підпункті (е) пункту 7.1., продавцеві підписані покупцем документи не повернуті й продавцем не отримана мотивована відмова від їхнього підписання, видаткова накладна вважається підписаною та повністю прийнятою покупцем, а розмір заборгованості покупця підтвердженим.

Відповідно до пункту 7.6. договору неотримання від продавця документів, зазначених в пункті 7.1. договору, не звільняє покупця від обов'язку сплатити вартість відвантаженого товару за звітний (розрахунковий) період на підставі даних операційного звіту. У разі виникнення заборгованості за поставлений товар та нарахування штрафних санкцій, розрахунки за договором відбуваються за наступною черговістю:

1. погашення штрафних санкцій;

2. погашення заборгованості;

3. оплата за поставлений товар.

Застосування такого порядку розрахунків проводиться продавцем одноособово, в незалежності від призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні покупця. Вказаний режим діє до сплати покупцем усіх штрафних санкцій та погашення усієї існуючої заборгованості за поставлений товар за цим договором.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та є чинним до 03.01.2014 року (пункт 11.1. договору).

У випадку, якщо жодна із сторін за 20 календарних днів до моменту закінчення дії даного договору не заявляє про його припинення, договір вважається автоматично пролонгованим на той же період і на попередніх умовах (пункт 11.2. договору).

На підставі договору купівлі-продажу № 03/01/13-110 від 03.01.2013 року у період з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 43 186,92 грн., що підтверджується двостороннім актом звірки розрахунків між сторонами станом на 10.10.2014 року (а.с. 18 том 1).

З урахуванням часткової оплати, здійсненої відповідачем у загальній сумі 37 397,02 грн. станом на 25.07.2014 року, несплаченою залишається сума 5 789,91 грн. (43 186,92 грн. - 37397,02 = 5 789,91), яка складається із повністю неоплаченого товару на суму 5 661,13 грн. за видатковою накладною № РН-0001160 від 31.08.2014 року та 128,78 грн. залишку несплаченої суми за видатковою накладною № РН-0000979 від 31.07.2014 року на суму 10729,89 грн. (5661,13 + 128,78 = 5789,91).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем залишку грошових коштів у сумі 5 789,91 грн. за отриманий товар.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпунктів d), b) пункту 7.1. договору строк оплати є таким, що настав і прострочка в оплаті має місце з:

11.07.2014 року - за товар, отриманий відповідачем за видатковою накладною № РН-0000979 від 31.07.2014 року, з урахуванням трьох робочих днів від дня отримання відповідачем щотижневого рахунку № 01/07-89 від 01.07.2014 року на суму 10729,89 грн. (а.с. 39-40 том 1).

13.08.2014 року - за товар, отриманий відповідачем за видатковою накладною № РН-0001160 від 31.08.2014 року, з урахуванням трьох робочих днів від дня отримання відповідачем щотижневого рахунку № 01/08-86 від 01.08.2014 року на суму 5 661,13 грн. (а.с. 19, 38 том 1).

Станом на час вирішення спору жодних доказів щодо сплати 5 789,91 грн. за отриманий товар відповідач суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість мав.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 5 789,91 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 9.1. договору в разі несвоєчасної сплати або несплати вартості товару, відповідності до умов цього договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період часу, за який нараховується пеня від несвоєчасно сплаченої або несплаченої суми - вартості товару, що зазначена у відповідних рахунках та видаткових накладних, або від суми, що встановлюється на підставі квитанції терміналів та чеків АЗС, що формуються безпосередньо в момент фактичного отримання товару з АЗС, або вказані в операційному звіті (вирахувані на підставі операційного звіту), за кожний день такої несвоєчасної сплати або несплати по дату виконання грошових обов'язків (згідно з пунктом 7.8. цього договору) включно. Пеня нараховується від дати, наступної після закінчення строку, протягом якого покупець мав сплатити за поставлений товар (підпункт (d) пункту 7.1. цього договору) по дату повного погашення заборгованості.

Заявлена позивачем пеня у сумі 471,80 грн. за період з 13.08.2014 року по 08.12.2014 року нарахована правильно, без порушень, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі несвоєчасної сплати вартості товару, у відповідності до умов цього договору покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця суму заборгованості з урахування індексу інфляції за весь термін прострочення платежу (пункту 9.2. договору).

За умовами пункту 9.3. договору у разі несвоєчасної сплати або несплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити 30% річних від суми заборгованості, починаючи від дати виникнення заборгованості по дату її погашення включно з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 7.8. цього договору.

Згідно з пунктом 7.8. договору датою виникнення покупцем своїх грошових зобов'язань за цим договором є дата зарахування грошових коштів, сплачених покупцем на поточний рахунок продавця.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача 30% річних у сумі 1 466,08 грн. за період з 13.08.2014 року по 17.06.2015 року розраховані правильно, без порушень, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат у сумі 3 255,78 грн. за період із серпня 2014 року по травень 2015 року встановлено, що він здійснений невірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати підлягають зменшенню з огляду на наступне.

Датою формування позивачем остаточної заборгованості відповідача за отриманий товар у сумі 5 789,91 грн., а відтак і датою початку нарахування, визначено 13.08.2014 року, що відповідає обставинам у справі і умовам договору, враховуючи початок заборгованості за отриманий відповідачем товар за останньою видатковою накладною № РН-0001160 від 31.08.2014 року на суму 5 661,13 грн.

Відповідно до пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Зазначене позивачем не враховано.

За результатом перерахунку інфляційні втрати із заборгованості у сумі 5 789,91 грн. за період з вересня 2014 року по травень 2015 року та з урахуванням сукупного індексу інфляції 155% будуть складати 3 184,45 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у загальній сумі 10912,24 грн., з яких: 5 789,91 грн. - основний борг, 471,80 грн. - пеня, 1 466,08 грн. - 30% річних, 3 184,45 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 820,11 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, буд. 15А-3, кв. 3, ідентифікаційний код 32887752) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромост-ЛС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, буд. 15-А, ідентифікаційний код 34513865) основний борг у сумі 5 789,91 грн., пеню у сумі 471,80 грн., 30% річних у сумі 1 466,08 грн., інфляційні втрати у сумі 3 184,45 грн., судовий збір у сумі 1 820,11 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.07.2015 року.

Суддя І.І. Колісник