РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015Справа №910/12022/15

За позовомДержавного підприємства «Сервісно - видавничий центр Міністерства доходів і зборів України»
доЦентру перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міністерства доходів і зборів України
простягнення 419396,24 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаКарманова О.М. - представник;
від відповідача не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості з Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міністерства доходів і зборів України попередньої оплати за договором про надання послуг № 19 від 19.04.2013 у розмірі 300960,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 107032,75 грн та 3% річних у розмірі 11403,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору було перераховано відповідачу 300960,00 грн. попередньої оплати за послуги, відповідачем обумовлені договором послуги позивачу надані не були, сторонами погоджено припинення дії договору починаючи з 22.07.2013. Відповідач суму попередньої оплати на вимогу позивача за вих. № 1184 від 25.12.2013 не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/12022/15 та призначено розгляд справи на 18.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, невиконанням відповідачем вимог ухвали суду розгляд справи було відкладено на 02.07.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 02.07.2015, з'явився та позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідачем вимог ухвали суду не виконано, відзиву на позов не подано.

01.07.2015 через загальний відділ Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з можливістю укладення мирової угоди.

Представник позивача проти клопотання заперечив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів звернення до позивача з метою врегулювання спірного питання, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Сервісно - видавничий центр Державної податкової служби України», яке перейменоване на Державне підприємство «Сервісно - видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 18.05.2013 №117 (надалі - замовник, позивач) та Центром перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів органів Державної податкової служби України, яке перейменоване на Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міністерства доходів і зборів України (надалі - виконавець, відповідач) було укладено договір №19 про надання послуг (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги з організації проведення семінарів у конференц-залі Центру, включаючи проживання учасників семінарів, за адресою: м. Київ, вул. Шепелєва, 3, згідно з погодженим між сторонами графіком (п.1.1.), загальна вартість послуг складає 300960,00 грн. (п.2.1.), оплата послуг здійснюється замовником шляхом перерахування суми, вказаної в п. 2.1. на поточний рахунок виконавця протягом п'яти банківських днів з дати підписання договору і є підтвердженням забезпечення його виконання (п.2.2.), виконавець зобов'язаний надати послуги в повному обсязі та у терміни, зазначені в п.1.1. договору (п.4.2.), договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2013 (п.7.1.).

23.04.2013 замовником на рахунок виконавця було перераховано грошові кошти у розмірі 300960,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.04.2014 № 2492.

08.05.2013 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про зміну графіку надання послуг.

01.07.2013 між сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до договору про зміну графіку надання послуг та про внесення змін до преамбули договору, у зв'язку з перейменуванням замовника.

Додатковою угодою № 3 від 22.07.2013 дію договору було припинено з 22.07.2013.

25.12.2013 замовник звернувся до виконавця з листом за вих.№1184 з вимогою про повернення коштів.

28.04.2014 замовник повторно звернувся до виконавця з листом за вих.№419 з вимогою про повернення коштів.

22.12.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №1207 з вимогою про повернення коштів.

Відповідно до листа за вих.№05 від 12.01.2015 відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у розмірі 300960,00 грн. до кінця поточного року.

Листом за вих. №136 від 03.02.2015 позивач запропонував відповідачу розстрочити заборгованість строком на 5 місяців та просив сплатити проценти за користування чужими коштами.

Листом за вих.№50 від 18.02.2015 відповідач повідомив позивача про відсутність фінансової можливості сплати заборгованість за запропонованим позивачем графіком, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення боргу в примусовому порядку.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання по укладеному між сторонами договору виконав належним чином, сплатив відповідачу попередню оплату у розмірі 300960,00 грн. Однак відповідач обумовлені послуги позивачу не надав, суму попередньої оплати в порушення положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України на вимогу позивача за вих. № 1184 від 25.12.2013 не повернув.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 300960,00 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 107032,75 грн. та 3% річних у розмірі 11403,49 грн.

Враховуючи те, що 25.12.2013 позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу за вих. № 1184 про сплату заборгованості, відповідно до вимог ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був перерахувати суму заборгованості позивачу у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 04.01.2014 включно (3 дні на поштовий обіг + 7 денний строк на повернення коштів). Починаючи з 05.01.2014 відповідач безпідставно зберігав грошові кошти позивача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 107032,75 грн. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

А сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за розрахунком суду за період з 05.01.2014 (вимога позивача за вих.№1184 від 25.12.2013 + 3 дні на поштовий обіг + 7 денний строк на повернення коштів) по 06.04.2015 (дата, яка самостійно визначена позивачем у розрахунку до позовної заяви) складає 11304,55 грн., у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міністерства доходів і зборів України (03061, м. Київ, вул. М. Шепелєва, буд. 3, ідентифікаційний код 31115684) на користь Державного підприємства «Сервісно - видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 6, ідентифікаційний код 25286486) заборгованість у розмірі 300960 (триста тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 107032 (сто сім тисяч тридцять дві) грн. 75 коп.. 3% річних у розмірі 11304 (одинадцять тисяч триста чотири) грн. 55 коп., судовий збір у розмірі 8385 (вісім тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 96 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.07.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова