ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.07.15р. Справа № 904/4327/15

За позовом публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 83 747 грн. 28 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: Кобеляцький Д.М., представник, довіреність № 299-4016 від 31.12.2014 року

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №141005/1400388 від 24.01.2014р., в частині своєчасної оплати за отримані від позивача феросплави.

Ухвалою господарського суду від 20.05.2015р. порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 09.06.2015р.

09.06.2015р. представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. (а.с.104)

Ухвалою господарського суду від 09.06.2015р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 09.07.2015р.

09.07.2015р. представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, до судового засідання подав через канцелярію господарського суду заяву в порядку ст. 22 ГПК України, якою підтвердив, що в провадженні судів України немає справи зі спору між тими ж сторонами про той же предмет спору. (а.с.111)

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, оскільки ухвали суду були направлені на адресу відповідача, яка вказана у наявному в матеріалах справи Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців: (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 4) (а.с.101-102), з зазначеної адреси до суду повернувся поштовий конверт з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання". (а.с.43-44)

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013р. № 28 (з подальшими змінами), на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою 20.05.2015 року, будь-яких клопотань про продовження строку розгляду справи від представників сторін до господарського суду не надходило, а тому двохмісячний строк розгляду спору спливає.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

09.07.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (позивач-постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" (відповідач-покупець) укладено договір поставки №141005/1400388 від 24.01.2014р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити відповідно до п.3.4. даного договору феросплави, іменовані надалі - товар, протягом строку з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року, на умовах, в кількості та у строки, вказані в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною.(а.с.12-17)

Кількість поставленого товару визначається в базових тоннах на підставі ваги, вказаної у залізничній накладній.(п.4.1. договору)

Датою поставки товару, при поставці залізничним транспортом, рахується дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника. (п.2.3. договору)

Покупець проводить оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на протязі 120 календарних днів з дати поставки товару. Постачальник повідомляє покупця про дату поставки товару шляхом електронного або факсимільного зв'язку наступних документів: - рахунку постачальника, - копії залізничної квитанції, - сертифікату якості, відповідно до п.3.7 даного договору. Вартість відвантаженого товару в специфікації визначається в національній валюті України з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством України. Оплата товару здійснюється в національній валюті. (п.3.4 договору)

Датою платежу рахується дата надходження коштів на рахунок постачальника. (п. 3.6 договору)

На виконання вимог укладено договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 23 305 720 грн. 81 коп., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові та залізничні накладні (а.с.42-60), а саме:

- 28.07.2014р. за видатковою накладною №003721 від 28.07.2014р. було поставлено товар на суму 1273 689,41 грн. - строк оплати товару до 25.11.2014 року;

- 29.07.2014р. за видатковою накладною №003727 від 29.07.2014 р. було поставлено товар на суму 1150 491,52 грн. - строк оплати товару до 26.11.2014 року;

- 31.07.2014р. за залізничними накладними №45746310; №45746328, №45746427, №45746302, №45746351 було поставлено товар на суму 6 076 803 грн. 68 коп. - строк оплати товару до 28.11.2014 року;

- 09.08.2014р. за залізничними накладними №45025727, №46023768, №46023750 було поставлено товар на суму 3 711 285 грн. 80 коп. - строк оплати товару до 07.12.2014 року;

- 11.08.2014 року за залізничними накладними №460735508, №46073516, №46073490 було поставлено товар на суму3 720017 грн. 84 коп. - строк оплати товару до 09.12.2014 року;

- 28.08.2014 р. за залізничними накладними №46644225, №46644266, №46644241, №46644233, №46644258, №46644217 було поставлено товар на суму 7 373 432 грн. 56 коп. - строк оплати товару до 26.12.2014 року.

На оплату зазначеного товару, позивачем було виставлено відповідачу рахунки №194978 від 28.07.2014 року; №195034 від 29.07.2014 року; №195096 від 31.07.2014 року; №195175 від 09.08.2014 року; №195207 від 11.08.2014 року; №195337 від 28.08.2014 року. (а.с.36-41) Зазначені рахунки були направлені відповідачу супровідними листами, копії яких містяться в матеріалах справи. (а.с.67-86)

Як зазначає позивач у позовній заяві, в порушення своїх зобов'язань, відповідач розрахувався за отриманий товар у повному обсязі, але з порушенням строків встановлених договором.

В зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати товару та на підставі п. 7.6 договору, яким передбачено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати вартості поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої у відповідному періоді, за кожний день прострочення оплати, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 75 642 грн. 71 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 8104 грн. 57 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав:

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання згідно умов договору поставки №141005/1400388 від 24.01.2014р., виконав належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи видатковими та залізничними накладними. (а.с.42-60)

Зобов'язання відповідача щодо своєчасної оплати за отриманий товар, передбачено умовами договору та нормами законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за отриманий товар розрахувався з порушенням строку, встановленого договором, а саме:

- за видатковою накладною №003721 від 28.07.2014р. на суму 1273 689,41 грн. зі строком оплати товару до 25.11.2014 року, відповідач розрахувався 28.11.2014 року;

- за видатковою накладною №003727 від 29.07.2014 р. на суму 1150 491,52 грн. - строк зі строком оплати товару до 26.11.2014 року, відповідач розрахувався 28.11.2014 року;

- за залізничними накладними №45746310; №45746328, №45746427, №45746302, №45746351 на суму 6 076 803 грн. 68 коп. - строк оплати товару до 28.11.2014 року, відповідач розрахувався 04.12.2014 року;

- за залізничними накладними №45025727, №46023768, №46023750 на суму 3 711 285 грн. 80 коп. - строк оплати товару до 07.12.2014 року, відповідач розрахувався 11.12.2014 року;

- за залізничними накладними №460735508, №46073516, №46073490 на суму 3 720 017 грн. 84 коп. - строк оплати товару до 09.12.2014 року, відповідач розрахувався 11.12.2014 року;

- за залізничними накладними №46644225, №46644266, №46644241, №46644233, №46644258, №46644217 на суму 7 373 432 грн. 56 коп. - строк оплати товару до 26.12.2014 року, відповідач розрахувався 30.12.2014 року на суму 3 900 000,00 грн. та 08.01.2015 року на суму 3 473 432 грн. 56 коп.

Таким чином, відповідач здійснив оплату з порушенням встановленого строку, тобто порушив умови договору, який підписаний між сторонами.

Положеннями ст. 229 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

Виходячи з того, що факт отримання відповідачем товару від позивача є доведеним матеріалами справи, а оплата вказаного товару відповідачем проведена з порушенням встановленого строку, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 8104 грн. 57 коп. - є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені у розмірі 75642 грн. 71 коп., судом встановлено наступне:

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Пунктом 7.6 договору передбачено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати вартості поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої у відповідному періоді, за кожний день прострочення оплати, судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені (а.с.10), в зв'язку з чим доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені розмірі 75 642 грн. 71 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, щодо своєчасної оплати за отриманий товар встановлено судом та доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) суму пені в розмірі 75 642 грн. 71 коп., 3% річних в розмірі 8104 грн. 57 коп. та суму судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.07.2015р.

Суддя Л.П. Кармазіна