ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.07.15р. Справа № 904/5117/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (м. Полтава)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірінг-Сервіс" (м. Дніпропетровськ)

про стягнення заборгованості за договором № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 18.09.2014 у загальному розмірі 9 576 грн. 73 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірінг-Сервіс" (далі - відповідач) заборгованість за договором № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 18.09.2014 у загальному розмірі 9 576 грн. 73 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 6 873 грн. 00 коп. - основний борг;

- 1 638 грн. 36 коп. - пеня;

- 1 065 грн. 37 коп. - 30% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 18.09.2014 в частині повної та своєчасної оплати наданих у період з 05.11.2014 по 20.12.2014 послуг з організації перевезення відправлення та надання комплексу послуг, пов'язаних із перевезенням відправлення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 06.07.2015.

Від позивача 03.07.2015 надійшла заява, в якій він просить суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв'язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку погашено заборгованість перед позивачем, на підтвердження чого позивач надає:

- платіжне доручення № 212744106 від 02.07.2015 на суму 1 827 грн. 00 коп.;

- платіжне доручення № 212744101 від 30.06.2015 на суму 6 873 грн. 00 коп.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 06.07.2015 не з'явилися, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, позивач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 938 (№ 082), що повернулося до господарського суду з відміткою про отримання ухвали суду позивачем 22.06.2015.

Відповідач також був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 088 (№ 210), яке повернулося до господарського суду з відміткою про отримання 26.06.2015 ухвали суду відповідачем.

При цьому, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 12.06.2015 була надіслана сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи і розгляд справи можливий без присутності представників позивача та відповідача.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (далі - експедитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжинірінг-Сервіс" (далі - замовник, відповідач) було укладено договір № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі - договір) (а.с.14-17), відповідно до умов якого експедитор зобов'язався за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу послуг, пов'язаних із перевезенням відправлення (далі - послуги), а замовник зобов'язався їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором (пункт 1.1. договору).

У пункті 8.1. договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 року з дати підписання, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно з договором.

Доказів зміни або розірвання договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 18.09.2014, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України, а вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань (майново-господарських зобов'язань) згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідно до умов пунктів 2.2., 2.3., 2.5. та 2.6. договору:

- експедитор надає замовнику послуги на умовах договору та згідно з умовами, затвердженими експедитором;

- за надані експедитором послуги замовник сплачує експедитору винагороду згідно з чинними тарифами експедитора, розміщеними на офіційному сайті експедитора novaposhta.ua;

- прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги;

- шляхом підписання договору замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами, чинними на момент укладення договору та розміщеними на офіційному сайті експедитора novaposhta.ua і зобов'язується їх виконувати.

У пунктах 5.2. та 5.3. договору сторони погодили, що експедитор складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає замовнику підписані та скріплені печаткою акти наданих послуг у двох примірниках для підписання замовником. Замовник упродовж 2 робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 примірники актів наданих послуг (далі - акт) та повертає експедитору 1 примірник підписаного акта або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Непідписання замовником актів упродовж 2 робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов'язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні й замовник зобов'язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманим рахунком та актами наданих послуг.

Так, на виконання умов договору у період з 05.11.2014 по 20.12.2014 позивачем були надані відповідачу послуги, обумовлені пунктом 2.1. договору, на загальну суму 6 873 грн. 00 коп., що підтверджується наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № НП/3-0045263 від 05.11.2014 на суму 1 202 грн. 75 коп. (а.с.18-19);

- № НП/3-0046064 від 10.11.2014 на суму 1 095 грн. 75 коп. (а.с.20-21);

- № НП/3-0047632 від 20.11.2014 на суму 875 грн. 50 коп. (а.с.22);

- № НП/3-0049275 від 29.11.2014 на суму 498 грн. 00 коп. (а.с.23);

- № НП/3-0051223 від 10.12.2014 на суму 481 грн. 00 коп. (а.с.24);

- № НП/3-0052173 від 20.12.2014 на суму 2 720 грн. 00 коп. (а.с.25-26).

Слід зауважити, що на вказаних актах містяться підписи позивача та відповідача, що скріплені печатками, крім того, у всіх актах зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач надав визначені договором послуги, а відповідач їх прийняв їх у спірний період на загальну суму 6 873 грн. 00 коп., що підтверджується вказаними актами надання послуг, які підписані та скріплені печатками обох сторін.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заперечень відповідача стосовно строку, вартості та якості наданих послуг. А також, з вищезазначених актів вбачається, що акти підписані без заперечень. Отже, позивачем було дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов'язань за договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, у розділі 5 договору сторони узгодили вартість послуг та порядок розрахунків.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.4. та 5.6. договору:

- оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинними тарифами експедитора шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості наданих послуг упродовж 2 банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора;

- незгода замовника з новими тарифами експедитора є підставою для одностороннього розірвання договору експедитором. Надання замовником відправлення для транспортування є свідченням того, що замовник погоджується з тарифами експедитора;

- припинення дії договору чи його розірвання не звільняє замовника від обов'язку здійснити повну оплату послуг експедитора.

При цьому, у визначений пунктом 5.1. договору термін відповідач надані позивачем у період з 05.11.2014 по 20.12.2014 послуги не оплатив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 6 873 грн. 00 коп., що і було причиною спору.

Отже, відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснити остаточний розрахунок упродовж 2 банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора.

При цьому, надані позивачем послуги відповідачем оплачені у вказаний строк не були, отже, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання щодо оплати отриманих послуг за спірний період, чим порушив умови договору, норми чинного законодавства, та у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 6 873 грн. 00 коп.

З урахуванням порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, позивачем на адресу відповідача направлялася претензія № 188-15 від 05.03.2015, яка не була задоволена відповідачем (а.с.30).

Крім того, у пункті 6.3.1. договору сторони погодили, що за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості. Строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань є більшим, ніж це передбачено частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, і становить 1 рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Посилаючись на положення вказаного пункту договору, позивачем розрахована пеня за загальний період прострочення з 10.11.2014 по 09.06.2015 в сумі 1 638 грн. 36 коп., а також 30% річних за загальний період прострочення з 10.11.2014 по 09.06.2015 в сумі 1 065 грн. 37 коп.

При цьому, від позивача 03.07.2015 надійшла заява (вх. суду 43041/15 від 03.07.2015), в якій він просить суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв'язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку погашено заборгованість перед позивачем, на підтвердження чого позивач надає:

- платіжне доручення № 212744106 від 02.07.2015 на суму 1 827 грн. 00 коп.;

- платіжне доручення № 212744101 від 30.06.2015 на суму 6 873 грн. 00 коп.

Судом враховано, що відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

3) виключено;

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Суд звертає увагу, що серед підстав для залишення позову без розгляду не передбачено підстави добровільного погашення відповідачем заборгованості.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи докази погашення відповідачем лише основного боргу в сумі 6 873 грн. 00 коп., а також докази відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. 00 коп.

В той же час, при зверненні із позовною заявою до суду позивач, крім основного боргу, просив суд стягнути з відповідача також 1 638 грн. 36 коп. пені та 1 065 грн. 37 коп. 30% річних.

Проаналізувавши подану позивачем 03.07.2015 до суду заяву про залишення позову без розгляду, суд приходить до висновку, що, фактично, позивач повідомляє суд про повне вирішення спору між сторонами та, оскільки позивач просить суд залишити позов без розгляду (а не наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення пені та 30% річних), то суд вважає подану заяву:

- в частині вимог про стягнення основного боргу - заявою про припинення провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмету спору;

- в частині вимог про стягнення 1 638 грн. 36 коп. пені та 1 065 грн. 37 коп. 0% річних - заявою про відмову від частини позовних вимог.

Так, перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву - Лісіченко О.В., на вчинення таких дій, суд дійшов висновку, що дана відмова не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів та приймає її.

Отже, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення пені та 30% річних та припинити провадження у справі в цій частині на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Крім того, згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Основний борг погашений відповідачем 30.06.2015, а проаналізувавши текст заяви позивача, суд приходить до висновку, що він просить суд не розглядати його інші позовні вимоги та просить суд залишити позовну заяву без розгляду в цілому.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі.

Отже, перелік підстав повернення сплачених сум судового збору є вичерпним та у їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 Господарського процесуального кодексу України).

Дана позиція викладена також у пункті 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Враховуючи вищевикладене, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача. При цьому, в матеріалах справи містяться докази відшкодування позивачу суми витрат по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп., а отже підстави для стягнення суми витрат по сплаті судового збору у суду відсутні.

Керуючись пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/5117/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірінг-Сервіс" про стягнення заборгованості за договором № 57824 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 18.09.2014 у загальному розмірі 9 576 грн. 73 коп. припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Фещенко