РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/11549/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", м. Київ,
провідшкодування шкоди в порядку регресу 11559,48 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Сидорук Н.В. (довіреність №671/18 від 12.03.2015р.)
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - АТ "СК "АХА Страхування", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", (надалі - НАСК «Оранта», відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 11559,48 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і сплативши, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо- транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. порушено провадження у справі №910/11549/15 та призначено її до розгляду на 20.05.2015р.

19.05.2015р. через відділ діловодства господарського суду позивачем подано відзив на позовну заяву. Позиція відповідача полягає в тому, що страхове відшкодування виплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2014085/FR, відповідно до ст. 14 та п. 20.12 якого розрахунок та виплата страхового відшкодування проводиться без урахування фізичного зносу, а також на підставі страхового акту та рахунку №АДиС-0028523 від 21.10.2014р., які так само не враховують експлуатаційного зносу автомобілю TOYOTA Camry 2007 року випуску. З урахуванням даних обставин та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" відповідачем 14.05.2015р. було перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 7364,44 грн. Таким чином НАСК «Оранта» в повному об'ємі та у встановлені законом строки виконало свої зобов`язання, а тому звернення позивача до суду з позовом є передчасним та безпідставним.

У судовому засіданні 20.05.2015р. господарським судом міста Києва оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 10.06.2015р., у зв'язку із клопотанням про відкладення розгляду справи уповноваженого представника позивача, відповідач у судове засідання не з'явився.

10.06.2015р. представником позивача передано через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду документи, витребувані ухвалою про порушення провадження у справі № 910/11549/15 та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2015р. у зв`язку із неявкою представників сторін та клопотання позивача розгляд справи відкладено на 01.07.2015р.

Представник позивача - АТ "СК "АХА Страхування" у судовому засіданні 01.07.2015р. просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Також, в ході розгляду справи в господарському суді встановлено, що на даний час відповідач змінив найменування з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", що підтверджено відповідними довідками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, статутом та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи.

З урахуванням, прийнятого 17 вересня 2008 року Законом України "Про акціонерні товариства" відповідно до якого, всі діючі до цього часу акціонерні товариства повинні привести свої статути та інші внутрішні положення у відповідність до положень нового Закону, згідно з положеннями припиняється діяльність закритих та відкритих акціонерних товариств, зміна типів є обов'язковою для кожного акціонерного товариства.

Відповідно до положень статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Відповідно до роз'яснень пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, господарський суд зазначає про зміну найменування відповідача на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/11549/15-г.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.07.2014р. між АТ "СК "АХА Страхування" (надалі - страховик), як страховиком, та ТОВ "Сандора" (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір №2014085/56/FR добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого страхувальник взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "TOYOTA Camry", д/н ВЕ2060АС, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до відомостей № 9444738 від 03.10.2014р. про дорожньо-транспортну пригоду, 03.10.2014р. в н/п Соснівський, Черкаського р-ну, Черкаської обл., вул. Благовісна, вул. Котовського відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА, під керуванням Лой О.В. (належить Івасенко Ю.В.) та транспортним засобом марки "TOYOTA Camry", державний реєстраційний номер ВЕ2060АС, під керуванням Фещенко О.А. (належить ТОВ "Сандора", в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої центральної частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Лоєм О.В. дорожнього руху України, якого постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014р. у справі №712/13800/14-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 03.10.2014р. страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором №2014085/56/FR від 01.07.2014р., в якій просив виплату здійснити на рахунок станції технічного обслуговування.

Згідно розділу II страхового акту № 1.001.14.16155/VESКO30544 від 29.10.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок №ВДиС-0028523 від 21.10.2014р. ТОВ "ВІДІ АВТОСТРАДА", а також в тому розділі встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 12069,48 грн.

Позивач, на виконання умов договору №2014085/56/FR від 01.07.2014р. перерахував на рахунок станції технічного обслуговування, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ АВТОСТРАДА" суму страхового відшкодування у розмірі 12069,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням №138772 від 31.10.2014р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА, згідно полісу № АС7560752, на момент скоєння ДТП застрахована НАСК «Оранта» - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 17.03.2015р. АТ "СК "АХА Страхування" звернулось до відповідача з вимогою на регресне відшкодування та, не отримавши відповіді - 05.05.2015р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до НАСК «Оранта» про відшкодування майнової шкоди.

Водночас, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що страхове відшкодування виплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2014085/56/FR, відповідно до ст. 14 та п. 20.12 якого розрахунок та виплата страхового відшкодування проводиться без урахування фізичного зносу, а також на підставі страхового акту та рахунку №АДиС-0028523 від 21.10.2014р., які так само не враховують експлуатаційного зносу автомобілю. Окрім того, відповідачем 14.05.2015р. було перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 7364,44 грн., атому НАСК «Оранта» вважає, що в повному об'ємі та у встановлені законом строки виконало свої зобов`язання.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України).

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014р. у справі №712/13800/14-п визнано винним Лой О.В. у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА, та в діях останнього передбачено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу №АС7560752, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА, застрахована відповідачем у справі - НАСК «Оранта» (діючий поліс на дату скоєння ДТП).

Таким чином відповідач - НАСК «Оранта» є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - АТ "СК "АХА Страхування" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту, №2014085/56/FR від 01.07.2014р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Лой О.В. як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013р. у справі №5011-23/10750-2012.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 12069,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням №138772 від 31.10.2014р. В свою чергу, підставою визначення розміру збитку відповідно до страхового акту № 1.001.14.16155/VESКO30544 від 29.10.2014р. є рахунок №ВДиС-0028523 від 21.10.2014р.

Враховуючи факт заперечення відповідачем розміру вартості відновлювального ремонту встановленого у рахунку фактурі №ВДиС-0028523 від 21.10.2014р. та зазначаючи, що сума страхового відшкодування повинна проводитись з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, що відповідно до висновку спеціаліста №8800/14 від 24.04.2015р. страхове відшкодування з урахування експлуатаційного зносу автомобілю повинно складати 7364,44 грн., господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою ст.1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Окрім того, п. 20.12. договору добровільного страхування наземного транспорту №2014085/56/FR від 01.07.2014р., укладеного між позивачем та страхувальником, передбачено, що розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач помилково стверджує про здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП, та необхідність обмеження розміру регресної відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком сумою 7874,44 грн., розрахованою ним з врахуванням зносу, оскільки це є істотним обмеженням права добросовісного страховика (позивача) на відшкодування шкоди в межах фактичних затрат, як це передбачено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15.01.2013р. у справі № 5011-45/7316-2012 та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. за №910/7163/14.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС7560752, цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Opel Omega, державний реєстраційний номер АІ0336СА передбачено франшизу розміром 510,00 грн., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування правильно зменшена позивачем. Остаточною позовною вимогою заявленою до відповідача є відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 11559,48 грн. ( 12069,48 грн. - 510,00 грн. франшизи).

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин таких як мийка, полірування тощо, не повинне відшкодовуватись за обов'язковим страхуванням цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 1.001.14.16155/VESКO30544 від 29.10.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок №ВДиС-0028523 від 21.10.2014р., а п. 11 страхового акту, встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 12069,48 грн.

Під час детального дослідження рахунку №ВДиС-0028523 від 21.10.2014р. судом встановлено, що до загальної суми вартості ремонту включена вартість технологічної мийки у розмірі 55,80 грн. (в т.ч. ПДВ).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про зменшення суми страхового відшкодування на вартість мийки, враховуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження виключення даної складової із розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем частково оплачено, розмір матеріального збитку на користь позивача у розмірі 7364,44 грн. (платіжне доручення №27020 від 14.05.2015р.

Отже, з урахуванням вище встановленого, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача має становити 4139,24 грн. (11559,48 грн. - 55,80 грн. - 7364,44 грн. = 4 139,24грн.).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - НАСК «Оранта» не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги АТ "СК "АХА Страхування" до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 4139 (чотири тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 654 (шістсот п`ятдесят чотири) грн. 22 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 06.07.2015 року.

Суддя В.В. Князьков