КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа№ 910/25888/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Макарчук Л.Л.- представник;

від відповідача -1: Саушкіна О.В. - представник;

від відповідача -2: Улибіна В.О. - представник;

від третьої особи -1: Король О.М. - представник;

від третьої особи -2: Науменко С.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Пубічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводканал"

на рішення

Господарського суду м.Києва від 25.03.2015р.

по справі № 910/25888/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві та Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 1 645 332, 31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві та Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 1 645 332,31 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва позов задоволено частково, стягнуто: солідарно з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві та Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 855 711 грн. 81 коп., 3 % річних в розмірі 8 255 грн. 36 коп., інфляційні втрати в розмірі 78 181 грн. 75 коп. та пеню в розмірі 17 698 грн. 44 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 707 грн. 47 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 707 грн. 47 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати в частині відмови в стягнені 596 745, 98 грн. основного боргу, 74 819, 71 грн. інфляційних втрат, 5 382, 71 грн. 3% річних, 8 536, 56 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що місцевим судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим судом було неправильно застосовано положення п. 3.13 Правил користування, внаслідок чого суд прийшов до висновку, який суперечить положенням норм чинного законодавства, що розраховуватися за спожиті Відповідачем 1 обсяги послуг з постачання питної води, що ним в подальшому була використана в господарській діяльності для потреб гарячого водопостачання, зобов'язаний власник (балансоутримувач) бойлеру (теплового пункту).

Апелянт звертає увагу на те, що умовами договору регулюються відносини сторін стосовно постачання питної води, якість якої відповідає вимогам чинних ДСанПІН 2.2.4-171-10, яка постачається до будинків, включених відповідачем до дислокації до договору, без розподілу постачання питної води на категорії в залежності від того, для яких потреб ця вода буде використана відповідачем в своїй господарській діяльності, в тому числі, для надання послуг, що потребують використання питної води - гарячого водопостачання населенню.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги надані позивачем акти про зняття показань водолічильників, що погоджені й підписані відповідачем та є первинними документами й підтверджують факт надання послуг за договором.

Крім того, місцевим господарським судом не враховано того факту, що спір у даній справі виник з приводу оплати послуг з постачання питної води та відведення стоків, обсяги яких сторонами визначено актами відповідно до умов договору, а не у зв'язку із оплатою обсягів води, яка використовується для гарячого водопостачання, як про це зазначив суд, при тому що умовами укладеного між сторонами договору не встановлено звільнення абонента від сплати за надані йому послуги постачальником води, яка підігрівається в теплових пунктах, що не перебувають на балансі абонента, а відтак правовідносини сторін регулюються умовами договору, виходячи зі складених двосторонніх актів.

Апелянт зазначає, що договір укладений між ПАТ «АК «Київводоканал» та КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві та КП «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у м. Києві регулює відносини сторін щодо постачання питної води без її розподілу на категорії, в залежності від того, для яких потреб ця послуга буде використана відповідачем -1 в своїй господарській діяльності.

Також апелянт зазначає, що абоненти про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.10.2013 по 30.06.2014 послуг не повідомляли, свого представника з необхідними обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту не направляли. Тому, в силу положень п. 2.2.4. договору кількість та вартість наданих ПАТ «АК «Київводоканал» з 01.10.2013 по 30.06.2014 послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими абонентами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія встановила наступне.

19.10.2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", (в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" постачальник за договором), Комунальним підприємством "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у місті Києві (абонент за договором) та Комунальним підприємством "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві (балансоутримувач за догововором) було укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 09257/2-05

Відповідно до умов п. 1.1 укладеного договору договір укладається у відповідності із Законом України "Про питну воду та питне водопостачання". За цим договором постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому - Місцеві правила приймання), абонент зобов'язується приймати надані послуги та здійснювати оплату наданих послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від - 27.06.2008 р. № 190 (в подальшому - правила користування), правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691 (в подальшому - правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором, балансоутримувач зобов'язується надавати повну і достовірну інформацію відповідно до умов цього договору та нести відповідальність разом з абонентом у разі порушення зобов'язань перед постачальником відповідно до ст. 196 ГК України, ст. 543 ЦК України.

Згідно п. 2.1.6 договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам спожитих послуг та їх вартості (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів та вартості наданих послуг у відповідному обліковому періоді. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами для проведення звіряння та оформлення відповідного акту звіряння. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених розрахунків вважаються безумовно погодженими з абонентом.

Відповідно до 2.2.1 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення тощо) для оплати за поставлену абоненту воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно до чинного законодавства та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Абонент щомісячно забезпечує не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, своєчасну та повну оплату коштів від населення за отримані послуги на транзитний рахунок КП ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує у повному обсязі вартість наданих послуг орендарям, на рахунок постачальника згідно з його розрахунками.

Постачальник зобов'язаний забезпечувати абоненту безперебійне постачання питної води, якість якої відповідає ГОСТ 2874-82 "Вода питна" до його водопровідного вводу ( п. 3.1.1 договору).

Згідно п. 3.3.8 договору абонент зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість наданих абоненту послуг на умовах цього договору.

У зв»язку з невиконанням відповідачем - 1 своїх зобов'язань за укладеним договором, перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.10.2013 р. по 30.06.2014 р. яка, за розрахунками позивача, становить 1 452 457,79 грн. та яку позивач просить стягнути.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у справі фактично не заперечується надання позивачем відповідачу - 1 послуг з водопостачання та водовідведення, проте, відповідач - 1 у своєму письмовому відзиві зазначає, що у нього відсутній обов'язок оплачувати позивачу вартість питної води, яка йде на підігрів, оскільки це не передбачено договором, а додаткової угоди щодо постачання та оплати гарячої води сторонами не укладалось.

Крім того, відповідачем - 1 надано довідку від 09.12.2014 р. № 1152, в якій зазначається, що на балансі відповідача - 1 теплові пункти (котельні) відсутні, а власником водопровідних мереж, якими здійснюється постачання гарячої води та індивідуальних теплових пунктів (бойлерів) є ПАТ "Київенерго", про що відомо позивачу.

Відповідач - 2 зазначає, що ним здійснено організаційні заходи пов'язані з безперешкодним наданням позивачем послуг з постачання питної води до об'єктів водоспоживання, що перебувають на балансі відповідача - 2, та приймання стічних вод з цих об'єктів у систему каналізації м. Києва. Відповідач - 2 не приймає участі при знятті показників з засобів обліку, розрахункові документи для оплати за постачання питної води та прийняті стічні води направляються до банківської установи абонента, обов'язок своєчасності та повної оплати вартості наданих послуг покладається на відповідача - 1.

Позивач посилається на те, що він є виробником та постачальником питної води, а не виконавцем житлово-комунальних послуг, і як наслідок, не може бути балансоутримувачем відповідно до п. 1.3 Правил. Окрім того, позивач наголошує, що пунктом 3.13 Правил передбачено розрахунки балансоутримувача бойлерів з виробником питної воді на основі укладених договорів, проте між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - третя особа - 1) відсутні договірні відносини. В свою чергу, третя особа - 1 здійснює реалізацію теплової енергії, а не самої води, тому не має правових підстав проводити нарахування за питну воду. За твердженнями позивача, абонент не направив повноважного представника та жодних документів щодо відмови від оплати отриманих послуг. За період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. позивачем надано відповідачу - 1 послуги на суму 1 244 859,40 грн., проте, в порушення умов Договору, за отримані послуги з водопостачання та водовідведення відповідач - 1 не розрахувався в повному обсязі.

Позивач надав розрахунок заборгованості відповідача - 1 за договором з якого вбачається, що позивачем на підставі договору було подано на вказані 4 теплові пункти питну воду для підігріву на загальну суму 12 805,04 грн.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190 (далі - Правила) визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Зазначені Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил).

Згідно з п. 3.7 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.13 Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Договір не регулює відносини постачання питної води для виготовлення гарячої води. Враховуючи те, що на балансі відповідача - 2 у спірний період перебували 4 теплові пункти, позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором за поставлену позивачем воду, яка йде на підігрів та обліковується за кодами 5-50194, 5-50204, 5-50212, 5-50238, 5-50254, 5-50269 та підлягають частковому задоволенню в розмірі 12 805,04 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов'язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідач - 1 зобов'язаний оплачувати надані послуги з постачання питної води, водовідведення холодної води, за водовідведення обсягів гарячої води та за постачання води, що йде на підігрів на вищезазначені теплові пункти, загальний обсяг якої обліковується позивачем за кодами 5-194, 5-204, 5-212, 5-238, 5-254, 5-269, 5-1250, 5-1251, 5-1252, 5-1253, 5-1254, 5-1255, 5-1256, 5-1257, 5-1258, 5-1259, 5-1260, 5-1261 та 5-50194, 5-50204, 5-50212, 5-50238, 5-50254, 5-50269 (постачання холодної води для виготовлення гарячої та водовідведення гарячої води).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.10.2012 р. у справі № 5011-67/2568-2012, від 21.08.2012 р. у справі № 5011-67/2753-2011, від 21.08.2012 р. у справі № 5011-67/3006-2012, від 22.07.2013 р. у справі № 5011-65/18027-2012, від 06.06.2013 р. у справі № 5011-26/4471-2012-67/485-2012.

Перевіривши розрахунок місцевого суду розміру заборгованості за Договором, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заборгованість відповідача - 1 перед позивачем за послуги з водопостачання холодної води та води, що йде на підігрів, а також водовідведення за період з 01.10.2013 р. по 30.06.2014 р. складає 855 711,81 грн.

Крім основної суми заборгованості позивач також просить стягнути пеню в розмірі 26 235,00 грн., 3% річних в розмірі 13 638,07 грн. та інфляційні втрати в розмірі 153 001,46 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Оплата абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплачених рахунків в повному розмірі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем не було надано суду обґрунтованого розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по оплаті послуг з водопостачання питної води, поданої на вищезазначені 4 теплові пункти, на суму 12 805,04 грн. У зв»язку з неможливістю суду самостійно визначити періоди нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат у задоволенні позовних вимог у цій частині місцевим господарським судом було відмовлено.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по оплаті послуг з водопостачання питної води на суму 12 805, 04 грн., згідно якого 3% річних складає 228, 39 грн., а інфляційні втрати 1 639, 05 грн., які підлягають стягненню.

Апеляційний суд прийняв до розгляду уточнений позивачем розрахунок та вважає що вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції повинен був самостійно перерахувати штрафні санкції.

На підставі вищевикладеного колегія приходить до висновку про те, що заявлені позивачем до стягнення пеня, три відсотків річних та інфляційних втрат, без урахування заборгованості за надані послуги з постачання питної води, що йде на підігрів, у зв'язку з вищевикладеними обставинами, та встановлено, що на користь позивача підлягають стягненню пеня в розмірі 17 698,44 грн., 3% річних в розмірі 8 483,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 79 820,80 грн.

Щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за Договором, з урахуванням пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору балансоутримувач зобов'язується нести відповідальність разом з абонентом у разі порушення зобов'язань перед постачальником відповідно до ст. 196 ГК України та ст. 543 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 196 Господарського кодексу України у разі якщо це передбачено законодавством або договором, зобов'язання повинно виконуватися солідарно. При солідарному виконанні господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія дійшла до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за Договором, з урахуванням пені, 3% річних, інфляційних втрат, в загальному розмірі 1 645 332,31 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 961 714,75 грн.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду зміні.

В зв'язку із зміною рішення господарського суду першої інстанції на підставі ст.49 ГПК України слід здійснити перерозподіл господарських витрат між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводканал" на рішення Господарського суду м.Києва від 25.03.2015р. по справі № 910/25888/14 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м.Києва від 25.03.2015р. по справі № 910/25888/14 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, будинок 57; ідентифікаційний код: 05757498) та Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, будинок 2-В; ідентифікаційний код: 33597153) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 855 711 грн. 81 коп., 3 % річних в розмірі 8483,75грн., інфляційні втрати в розмірі 79820,80 грн. та пеня в розмірі 17 698 грн. 44 коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити."

Стягнути з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, будинок 57; ідентифікаційний код: 05757498) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 9617,15грн., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 808, 57 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, будинок 2-В; ідентифікаційний код: 33597153) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 9617,15 грн., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 808,57 грн.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду м.Києва.

Матеріали справи № 910/25888/14 повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська