ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2015 р.Справа № 4-22/106-10-3320

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧОРНОМОРІНВЕСТГРУП"

До відповідача: Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шип менеджмент Інк"

про стягнення 6698946,85грн.

Головуючий суддя Погребна К.Ф.

Суддя Мостепаненко Ю.І.

Суддя Щавинська Ю.М.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Рогов В.А . - посвідчення;

Плесюк О.С. - довіреність;

Від відповідач: Жуков П.Н.- довіреність;

Коваль В.В. - довіреність;

В судовому засіданні 30.06.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Рогов В.А . - посвідчення;

Від відповідач: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Чорноморінвестгруп" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" про стягнення заборгованості в розмірі 6698946,85грн., яка складається з 1600000 грн. відшкодування витрат на ремонт судна, 657149,07 грн. відшкодування витрат за фрахтовою ставку та 4441797,78 грн. упущеної вигоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.07.2010р. (суддя Торчинська Л.О.) було порушено провадження по справі №22/106-10-3320.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.10.2010р. у справі №22/106-10-3320 в задоволені позову Товариству з обмеженою відповідальністю „Чорноморінвестгруп" було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2010р. рішення господарського суду Одеської області від 06.10.2010р. по справі №22/106-10-3320 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.01.2011р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорноморінвестгруп" задоволено. Рішення господарського суду Одеської області від 06.10.2010р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.11.2010р. у справі №22/106-10-3320 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу розподілу справ між суддям від 11.03.2011р. справу №22/106-10-3320 передано на розгляд судді Літвінову С.В. який своєю ухвалою від 14.03.2011р. прийняв справу до свого провадження, присвоїв справі №4-22/106-10-3320 та призначив справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2011р. по справі №4-22/106-10-3320 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-Дослідному Експертно-Криміналістичному Центру при ГУМВС України в Одеській області а провадження по справі №4-22/106-10-3320 зупинено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.01.2015р. в зв'язку з надходження до суду висновку експерта НДЕКЦ про ГУМВС України в Одеській області провадження по справі №4-22/106-10-3320 було поновлено.

Ухвалою господарського суду Одеської Області 09.02.3015р. строк розгляду справи №4-22/106-10-3320 був продовжений на п'ятнадцять днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Приймаючи до уваги перебування судді Літвінова С.В. на лікарняному, згідно автоматизованої системи документообігу суду та розпорядженням керівника апарату суду №162 від 25.02.2015р., справу №4-22/106-10-3320 було передано на розгляд судді Погребної К.Ф., яка своє ухвалою від 26.02.2015р. прийняла відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2015р. справу №4-22/106-10-3320 було призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно автоматизованої системи документообігу суду та розпорядженням керівника апарату суду №454 від 28.04.2015р., справу №4-22/106-10-3320 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Щавинська Ю.М. які своє ухвалою від 28.04.2015р. прийняла відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

15.06.2015р. представник позивача звернувся до суду із клопотання про призначення по справі судової експертиза.

В задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено з огляду на його необґрунтованість, оскільки позивачем не було обґрунтовано що саме на його думку не було досліджено попередніми експертами та які недоліки можуть бути усунені шляхом проведення нового експертного дослідження. Крім того на даний час об'єкт дослідження вже відремонтований, а встановити причини поломки за матеріалами справи на думку суду не є можливим.

Представник позивача в судове засідання з'являвся, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився, надав відзив на позов відповідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими такими що не відповідають нормам чинного законодавства та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 15.06.2015р. в порядку ст. 77 ГПК України проголошувалась перерва до 30.06.2015р.

У судовому засіданні 30.06.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

14.07.2009р. між Приватним підприємством „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорноморінвестгруп" (Замовник) було укладено договір №022-14/07/2009 на ремонт з/с „Арабатский", предмет якого є зобов'язання Виконавця в установлений даним договором термін виконати ремонтні роботи на з/с „Арабатский" (прапор -Україна, оригінальний власник -„Черазморпуть", власник по бербоут-чартерному договору -ТОВ „Чорноморінвестгруп") в обсязі, узгодженому сторонами у „Відомості вартості ремонту з/с „Арабатский", яка є невід'ємною частиною даного договору, а також зобов'язання Замовника оплатити виконані роботи.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору ціна ремонту визначається згідно „Відомості вартості ремонту з/с „Арабатский" і на момент підписання договору складає 3600000 грн., в т.ч. ПДВ 600000 грн. Затверджена ціна ремонту може бути змінена як в сторону збільшення при збільшенні обсягів ремонту, так і в сторону зменшення при зменшенні обсягів ремонту, тільки за спільним узгодженням сторін.

За п.п. 2.3, 2.3.1, 2.5 договору тривалість ремонту складає 60 календарних днів за виключенням національних свят України. Дата початку ремонту фіксується „Актом приймання Судна в ремонт", закінчення ремонту -„Актом приймання Судна з ремонту". Тривалість ремонту може бути збільшена, зокрема, у випадку виникнення необхідності в додатковій поставці або заміні вже поставлених запасних частин та видаткових матеріалів.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору оплата ремонту здійснюється Замовником згідно з виставленими рахунками Виконавця за наступною схемою: 30% договірної вартості оплачуються Замовником до 2 липня 2009 року, до 70%, з урахуванням попередніх оплат, оплачуються Замовником до виходу судна з ремонту, до 100%, з урахуванням попередніх оплат, оплачуються Замовником на протязі 30 днів після підписання „Акту приймання судна з ремонту". При збільшенні матеріалоємних робіт Замовник сплачує Виконавцю додаткові проміжні платежі, виставлені Виконавцем, на протязі 3 банківських днів для можливості виконання Виконавцем зобов'язань за даним договором.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що запасні частини для ремонту, виконуваного згідно Відомості, поставляє Замовник, за виключенням запасних частин, які згідно Відомості або за письмовою заявкою поставляє Виконавець. Якщо несвоєчасна поставка запасних частин тягне за собою порушення строку виконання ремонту, то таке продовження строку обговорюється в Додатковій угоді з зазначенням нового терміну виконання ремонту.

За п.12.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

На виконання умов укладеного договору 23.07.2009 р. відповідач здав, а позивач прийняв з/с „Арабатский" в ремонт для здійснення ремонтних робіт, про що сторонами було складено та підписано акт приймання судна в ремонт.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2009 р. між сторонами був складений та підписаний акт приймання судна з ремонту, яким встановлено, що всі роботи, що були передбачені договором №022-14/07/2009 від 14.07.2009р. були виконані в повному обсязі та прийняті відповідачем 09.11.2009 р. Сторони не мають взаємних претензій по строкам ремонту та якості робіт, виконаних за договором №022-14/07/2009 від 14.07.2009 р.

Також 09.11.2009 р. між сторонами по справі складений та підписаний акт на виконані роботи до договору №022-14/07/2009 від 14.07.2009р. , яким встановлено, що Виконавець здійснив, а Замовник прийняв ремонтні роботи, виконані згідно Виконавчої відомості на з/с „Арабатский" (прапор -Україна, бербоутний власник - ТОВ „Чорноморінвестгруп"). Претензії по якості та строку виконання робіт у Замовника до Виконавця відсутні. Загальна вартість ремонтних робіт та встановлених запасних частин складає 3960000 грн.

Таким чином, відповідач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, в свою чергу у позивача не було претензій по виконаним роботам.

17.01.2010 р. сталася аварійна зупинка дизель-генератора лівого борту в зв'язку з поломкою ЦПГ №3, про що позивачем 18.01.2010 за вих. №014/1 була надіслана рекламація на адресу відповідача

18.01.2010 р. був складений технічний акт комісією по розслідуванню причин аварії, яка сталася 17.01.2010 р., у складі представників ПП.„Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" та ВАТ „Чорноморінвестгруп". З зазначеного технічного акту вбачається, що комісією для вирішення першопідстави аварії, було вирішено провести металографічне дослідження.

Крім того у відповідному акті було зазначено, що була проведена перевірка затяжки мотильових болтів дизель-генератора лівого борту та встановлено що болти були затягнути з зусиллям 38-40грн.

В зв'язку з аварією позивач передав судно з/с „Арабатский" на ремонт Приватному підприємству „Сенсу", яке було повернуто позивачу з ремонту 28.06.2010р.

За посиланнями позивача відповідач не належним чином виконав свої зобов'язання за договором судноремонту, в наслідок чого судно з/с „Арабатский" потерпіло аварію. В наслідок чого позивач додатково поніс витрати, а саме: заміна дизель-генератора лівого борту в сумі 1600000грн.

Крім того, поніс збитки у вигляді оплати фрахтової ставки за період з 18.02.2010р. по 28.06.2010р. в сумі 657149,07грн. та упущену вигоду в розмірі 4441797,78грн.

Позивач вказує, що вказані обставини стали підставою для його звернення до господарського суду Одеської області з відповідним позовом про стягнення з Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" заборгованості в розмірі 6698946,85грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно до ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

З аналізу позовних вимог які заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю „ЧОРНОМОРІНВЕСТГРУП" як то стягнення з відповідача 1600000грн. відшкодування витрат на ремонт судна, 657149,07 грн. відшкодування витрат за фрахтовою ставку та 4441797,78 грн. упущеної вигоди. можливо зробити висновок, що за своєю правовою природою заявлені вимоги є збитки.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміють витрати, зроблені управної стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2 ст.11 ЦК України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

У пункті 1 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 р. N 02-5/215 „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29 грудня 2007 року N 04-5/239 визначено, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Згідно ж до п. 6 вказаних Роз'яснень встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Таким чином, предметом доведення по справам про стягнення збитків є: по-перше, наявність збитків та визначення правових підстав їх виникнення, по-друге, наявність вини особи, яка завдала ці збитки, а по-третє, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і завданими збитками.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 ЦК України).

З огляду на здійснений судом правовий аналіз приписів чинного законодавства, якими визначені правові підстави для відшкодування збитків особою, яка порушила прийняті на себе договірні зобов'язання, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору встановити наявність у діях Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування витрат позивача.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 14.07.2009р. між сторонами по справі було укладено договір № 022-14/07/2009 на ремонт з/с "Арабатский", відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виконати ремонтні роботи на вказаному судні, а позивач здійснити оплату позивачу за виконані роботи.

Відповідно до пункту 2.1 договору № 022-14/07/2009, сторонами була встановлена ціна ремонтних робіт - 3600000 грн.

23.07.2009р. позивач передав відповідачу з/с "Арабатский" для проведення ремонтних робіт, про що було складено та підписано акт прийняття судна в ремонт.

Згідно п.4.5. договору відповідач під час виконання ремонтних робіт поставив запасні частини на суму 360000грн. та додатковою угодою № 01/1 від 06.11.2009р. до вищевказаного договору сторони домовились про збільшення загальної вартості ремонту до 3960000грн.

09.11.2009р. між сторонами був складений акт прийомки судна "Арабатский" з ремонту, згідно якого всі роботи, що були передбачені договором № 022-14/07/2009 від 14.07.2009р. відповідачем були виконані, у повному обсязі.

Умовами договору №022-14/07/2009 від 14.07.2009р. відповідач гарантував виконання ремонту судна у відповідності до умов договору, Правил Класифікаційного товариства, Виконавчою Відомістю та іншою документацією, узгодженою з відповідачем. Гарантійний термін складає 6 місяців починаючи з дати підписання Акту приймання судна з ремонту. У випадку виявлення дефектів/недоліків в період гарантійного терміну відповідач повинен на протязі 24 годин інформувати позивача в письмовій формі, та ця інформація є підставою для прийняття відповідачем рішення про усунення вказаних недоліків. Усунення недоліків відбувається за рахунок відповідача. У випадку виявлення недоліків на судні в період гарантійного строку, позивач повинен оформити та передати відповідачу рекламаційний акт. Усунення недоліків здійснюється відповідачем самостійно за свій рахунок та оформляється відміткою в рекламаційному акті та актом відновлення (п.п. 9.1 - 9.4 договору).

Позивач у своїй позовній заяві вказує, що протягом гарантійного строку на судні виявились недоліки, які він оформив внаслідок складення технічних актів та рекламаційного акту.

Проте, в матеріалах справи міститься Акт приймання судна з ремонту був складений та підписаний сторонами 09.11.2009р. Вказаним актом встановлено, що всі роботи, що були передбачені договором №022-14/07/2009 від 14.07.2009р. були виконані в повному обсязі та прийняті позивачем 09.11.2009р. Сторони не мають взаємних претензій по строкам ремонту та якості робіт, виконаних за договором №022-14/07/2009 від 14.07.2009р. Окрім того, відсутність претензії по якості та строку виконання робіт у позивача до відповідача була також фіксована і у Акті на виконані роботи від 09.11.2009р. Таким чином, факт відсутності будь-яких недоліків ремонту був встановлений вищезазначеними актами.

17.01.2010 р. сталася аварійна зупинка дизель-генератора лівого борту в зв'язку з поломкою ЦПГ №3, про що позивачем 18.01.2010 за вих. №014/1 була надіслана рекламація на адресу відповідача.

18.01.2010 р. був складений технічний акт комісією по розслідуванню підстав аварії, яка сталася 17.01.2010 р., у складі представників ПП.„Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" та ВАТ „Чорноморінвестгруп". З зазначеного технічного акту вбачається, що комісією для вирішення першопідстави аварії, було вирішено провести металографічне дослідження.

За посиланнями позивача зупинка двигуна сталась про причини неякісного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №022-14/07/2009 від 14.07.2009р.

Проте як вбачається з акту технічного розслідування причин пошкодження вузлів та деталей дизелю ВГД лівого борту з/с "Арабатский", який було складено Науково-виробничим центром „Енергетика" Одеської національної морської академії та затвердженого проректором по науковій роботі ОНМА 05.10.2010р., було зроблено наступний висновок: „Разрушение шатунных болтов с образованием характерной шейки сужения на их гладкой поверхности является доказательством разрушения при статическом растяжении. Это происходит в случае, когда превышен предел текучести, а затем и предел прочности материала. Расчеты, показали, что и при моменте затяжки, указанном в инструкции (16 кгс-м), и при моменте, которым были затянуты шатуны (40 кгс-м), запасы прочности сохраняются. Если предположить, что разрушение мотылевых болтов произошло раньше обрыва шатуна, то это могло быть от динамических знакопеременных нагрузок. Но тогда разрыв не может быть на середине гладкой поверхности болта, а происходит в витках резьбы или под головкой болта, т.е. там, где имеются концентраторы напряжений.

Это также подтверждает, что первоисточником аварии явился накопление дефектов усталостной природы , а разрушение мотылевых болтов произошло в плоскости где количество дефектов было максимальным от воздействия на болты статического разрывного усилия при заклинивании стержня шатуна в блоке.

Обрыв шатуна, в отличие от обрыва шатунных болтов, носит явно усталостный характер. В Протоколе № 1 ЦЗЛ ИСРЗ указано наличие всех элементов присущих усталостному разрушению: наличия концентратора напряжения, зоны развития трещины, зоны, разрушенной в момент аварии.

Усталостные разрушения движущихся деталей являются результатом длительного процесса накопления и развития трещин, которые неизбежно приводят к внезапному разрушению, которые влекут за собой сильные разрушения окружающих конструкций двигателя.

Может ли быть иная причина обрыва шатуна в данном случае, например, удар?

Обычно, причиной аварий шатунов являются повреждения мотылевых подшипников (задир вкладышей, поломка постели мотылевого подшипника или обрыв шатунных болтов). Если при этом мотылевый подшипник раскрывается, то вращающийся коленчатый вал сначала выводит мотылевую шейку из подшипника, а затем ударяет мотылевой шейкой по зависшему шатуну. При этом обычно произходит изгиб мотылевой постели или стержня шатуна. А вот случаи поломки стержней стальных шатунов от удара без деформации нам не известны. Не должен разрушаться шатун на его жизненном цикле от знакопеременных нагрузок (многократного растяжения и сжатия), возникающих при работе дизеля, т.к. он рассчитан и испытан конструкторами и изготовителями дизеля на эти нагрузки с запасом прочности не менее 2,5 раза. Однако, если в теле шатуна, или на его поверхности имеется концентратор напряжений (инициатор разрушения), то разрушение возможно и оно называется усталостным.

Таким образом, облом шатуна № 3 и последовавшие за этим разрушения деталей ДГ произошли от необратимых процессов усталости металла шатуна и не зависели от операций проведенных с ним в период ремонтных работ компанией - исполнителя ремонтных работ двигателя и экипажа судна."

Крім того господарським судом Одеської області при новому розгляді було призначено по справі судову експертизу проведення якої доручено було Науково-Дослідному Експертно-Криміналістичному Центру при ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до висновку судового експерта причиною несправності обладнання встановлена таж причина яка зазначена в Акті технічного розслідування причин пошкодження вузлів та деталей дизелю ВГД лівого борту з/с "Арабатский", який було складено Науково-виробничим центром „Енергетика" Одеської національної морської академії та затвердженого проректором по науковій роботі ОНМА 05.10.2010р.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р., №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Підсумовуючи вищенаведене суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" заборгованості за ремонт судна з/с „Арабатский" в розмірі 1600000грн. оскільки позивачем зазначена вимога належними доказами недоведена та необґрунтована, так як, наявними у матеріалах справи документами, не підтверджується вина відповідача в настанні аварії, а як наслідок і необхідність ремонту судна з/с „Арабатский".

Отже враховуючи наведене вище можливе зробити висновок що позивачем не доведено наявність збитків у вигляді відшкодування витрат на ремонт судна з/с „Арабатский" в розмірі 1600000грн. тобто реальних збитків завданих йому відповідачем, оскільки в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення.

Що ж до вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді оплати фрахтової ставки в сумі 657149,07грн. та упущену вигоду в розмірі 4441797,78грн. то суд також відмовляє в їх задоволенні, оскільки як вже зазначало вище позивачем в порушення ст.ст. 32, 33 ГПК України не доведено суду наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. Так позивачем не доведено суду чи дійсно дії Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" носили протиправний характер, які полягають в неякісному виконанні своїх обов'язків за договором, чи дійсно саме дії Приватного підприємства „Пі. Ей. Ай. Шипменеджмент Інк" завдали позивачу шкоду та найголовніше наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. Відповідно ст. ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проаналізувавши наведені обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість та не доведеність матеріалами справи вимог позивача, та, як наслідок, про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 06 липня 2015 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя Ю.М. Щавинська