РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015№910/9577/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 8 511,48 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Твердохліб С.М. - представник за дов.;

від відповідача: Яхнівська Г.С. - представник за дов.

Рішення прийняте 01.07.2015 у зв'язку з оголошенням перерви в судовому засіданні з 13.05.2015 по 08.06.2015, з 08.06.2015 по 22.06.2015, з 22.06.2015 на 01.07.2015.

У судовому засіданні 01.07.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" безпідставно списаних коштів за договором №2036103 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 22 травня 2013 р. у розмірі 8511,48 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.04.2015 порушено провадження у справі №910/9577/15, розгляд справи призначений на 13.05.2015.

У судовому засіданні 13.05.2015, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 08.06.2015.

12.05.15 через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26.05.2015 через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення щодо відзиву на позовну заяву.

03.06.2015 через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи до відзиву на позов.

У судовому засіданні 08.06.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та заявив клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів. Представник відповідача заперечував проти позову та підтримав заявлене представником позивача клопотання на підставі статті 69 ГПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд задовольнив клопотання представника позивача та продовжив строк вирішення спору в порядку статті 69 ГПК України.

В судовому засіданні 22.06.2015 оголошено перерву на 01.07.2015, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 01.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2013 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (далі - Залізниця, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС (далі - Вантажовласник, позивач) укладено договір № 2036103 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги (далі - Договір).

Відповідно до п.7.1. договору він набуває чинності з дати його підписання і діє три роки.

Відповідно до умов Договору Залізниця зобов'язувалася надавати послуги, пов'язанні з перевезенням вантажів, а Вантажовласник - сплачувати передбачені договором та законодавством платежі.

В п. 2.2 Договору сторони погодили, що для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок 2036103 і код вантажовідправника, одержувача 3371. Для проведення поточних розрахунків пов'язаних з перевезенням вантажів та сплати додаткових послуг (плата за користування вагонами, збори за подачу й забирання вагонів в інші додаткові послуги) Залізниця відкриває для вантажовласника додатковий особовий рахунок з присвоєнням коду платника 6410072.

01.06.2011 сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного Договору, де пункт 2.2.6 виклали в наступній редакції: "Списувати з додаткового особового рахунку 6410072 відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і т.ін .

У листопаді 2014 р. ДТГО "Південно - західна залізниця" було стягнуто з рахунку ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС суму 12 045,82 грн. за виконані додаткові роботи (маневрову роботу, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів), під час перевірки маси вантажу, зазначеній у залізничних накладних №№ АС 532024, АС 532106, АС 532017, АС 532115, АС 532117 вантажовідправником.

Виконані Залізницею роботи та надані послуги зазначені у актах загальної форми №№ 434, 444, 451, в яких зазначено, що у вагонах №№ 67641407, 64074644, 57936155, 58062399, 65202061, 66931106, 56988207 на станції Хутір Михайлівський проводилась контрольна перевірка маси вантажу.

Під час цієї перевірки у зазначених вагонах (досилочні накладні №№ 32574832, 32359861, 32359879, 32405490, 32405516, 32405524, 32405482) було виявлено нестачу вантажу, що засвідчено комерційними актами №№ Б 030037/190/139, Б 030038/191/140, Б 030046/199/142, Б 030047/200/143, Б 030048/201/144, Б 030049/202/145, Б 030052/205/146.

Так, 3 листопада 2014 р. станцією Хутір Михайлівський був складний акт загальної форми № 434 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №67641407 було виявлено недостачу маси вантажу 6100 кг, у вагоні № 64074644 - 5220 кг.

6 листопада 2014 р. станцією Хутір Михайлівський був складний акт загальної форми №434 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №57936155 було виявлено недостачу маси вантажу 5280 кг, у вагоні №58062399 - 6720 кг, у вагоні 65202061 - 9280 кг, у вагоні 66931106 - 5360 кг.

17 листопада 2014 р. станцією Хутір Михайлівський був складний акт загальної форми № 451 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №56988207 було виявлено недостачу маси вантажу 7050 кг. В даних вагонах люки щільно закриті, течії вантажу немає.

На підставі вищевказаних актів загальної форми ДТГО "Південно - західна залізниця" стягнула з ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС кошти за маневрову роботу, збір та зберігання вантажу у вагонах, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів суму 12 045,82 грн.

Ці кошти були включені до накопичувальних карток №№ 22110577, 11110538, 06110517, які були підписані одержувачем вантажу ПАТ "Центренерго" із запереченнями.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями залізничних накладних, накопичувальних карток, актами загальної форми, комерційними актами.

Як пояснив позивач на його рахунок відповідач повернув 3 534,34 грн., що підтверджується внутрішнім документом ПАТ "Центренерго" (переліком від 24 лютого 2015 р.) та не заперечується сторонами у справі.

Згідно з пар. 3 ст. 29 Угоди про міжнародне вантажне сполучення претензії щодо повернення сум, сплачених за договором перевезення, можуть бути пред'явлені тією особою, якою здійснено даний платіж і лише до тієї залізниці, яка стягнула ці суми.

Так, відповідач, після розгляду претензії позивача №10-6664 від 18 грудня 2014 повернув на особовий рахунок 3534,34 грн. по акту № 444 (накладні №№ 32405524, 32405482, 32405490, 32405516).

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що кошти у розмірі 8 511,48 грн. (12 045,82-3 534,34) були списані відповідачем з рахунку позивача неправомірно, а тому є безпідставно отриманими та на даний час відповідачем не повернуті.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків передбачає, зокрема, як договори та інші правочини, так і те, що цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за вантаж встановлену плату.

Стаття 908 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 307 ГК України, встановлює, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Таким чином, права і обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного ними договору, а й на підставі норм, установлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини у певних випадках.

Відповідно до ст. 62 Статуту залізниць України та п. 1.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерством транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., розрахунки за перевезення експортно - імпортних вантажів здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством.

Угода про міжнародне вантажне сполучення (СМГС) визначає умови перевезення вантажів та відповідно до абз. 2 пар. 1 ст. 2 вказаної угоди має обов'язкову силу для залізниць, відправників та одержувачів і діє незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Так, відповідно до пар. 1 статті 12 СМГС відправник відповідає за правильність відомостей і заяв, зазначених їм у накладній. Він відповідає за всі наслідки від неправильного, неточного, або неповної вказівки цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної.

Згідно пар. 2 ст. 12 СМГС Залізниця має право перевірити правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній. Сума витрат, пов'язаних з перевіркою, заноситься до накладної та стягується з відправника, якщо перевірка проводилась залізницею відправлення, або з одержувача, якщо перевірка проводилась залізницею призначення.

Також, відповідно до пар. 4 статті 13 Розділу II СМГС залізниці мають бути відшкодовані понесені нею витрати по перевезенню, в тому числі, не передбачені застосовуваними тарифами, як, наприклад, витрати по виправленню навантаження, витрати по перевантаженню, пов'язаною з виправленням навантаження, витрати по виправленню тари та упаковки, необхідної для схоронності вантажу, витрати по накриттю вантажу брезентами та за користування самими брезентами у тому випадку, коли таке покриття не є обов'язком залізниці. Ці витрати повинні бути встановлені для кожної відправки та підтверджені належними документами.

Відповідно до пар. 1 статті 13 СМГС провізні платежі, під якими розуміються плата за перевезення вантажу, проїзд провідника, водія автопоїзда, додаткові збори та інші витрати, які виникли за період від приймання вантажу до перевезення до його видачі одержувачу визначаються за наступними тарифами:

у сполученні між залізницями сусідніх країн за перевезення по залізницям країни відправлення і країни призначення - за тарифами, які застосовуються залізницями цих країн для таких перевезень.

Пунктом 4.1 розділу III Тарифного керівництва №1 передбачено нарахування збору за зважування вантажів на вагах залізниці.

Пунктом 4.3 даного розділу встановлено, що крім збору за зважування на вагах залізниці нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці, згідно з пунктом 1.8 цього розділу, відповідно до якого збір за маневрову роботу нараховується у розмірі 292,60 грн. за кожні півгодини роботи локомотива. Тобто, пунктом 4.3 визначена правомірність нарахування збору за маневрову роботу, а пунктом 1.8 - його фактична грошова вартість.

З матеріалів справи слідує, що переважування маси вантажу вагонів №№ 67641407, 64074644, 57936155, 58062399, 65202061, 66931106, 56988207 здійснювалось на статичних вагах ст. Хутір-Михайлівський за показаннями тензометричних динамічних ваг на підставі актів загальної форми якими засвідчені порушення відправником при оформленні перевізних документів, а не на підставі статті 24 Статуту залізниць України, якою залізниці надане право перевіряти правильність відомостей зазначених відправником у накладній.

Відповідно до пункту 4.4 розділу III Тарифного керівництва №1 збір за зважування не нараховується саме тоді, коли контрольна перевірка маси вантажу здійснювалась у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України.

Фактично, відповідно до актів загальної форми ст. Хутір-Михайлівський, вагони були затримані через невідповідність маси вантажу перевізним документам, що пов'язано зі схоронністю вантажу при перевезенні у міжнародному сполученні.

Таким чином, дане порушення не підпадає під норми статті 122 Статуту залізниць України. Дане перевезення регулюється нормами СМГС, згідно з якими вантажоодержувач зобов'язаний сплатити провізні платежі, які виникли на залізниці призначення вантажу незалежно від наявності або відсутності його вини.

Також нормами СМГС не передбачено у випадку виникнення перешкоди у перевезенні вантажу з вини вантажовідправника повідомляти про це вантажоодержувача.

Параграфом 1 статті 17 СМГС встановлено, що по прибуттю вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана видати вантаж, оригінал накладної і лист повідомлення про прибуття вантажу одержувачу при сплаті їм залізниці всіх належних по накладній провізних платежів; одержувач зобов'язаний сплатити провізні платежі і прийняти вантаж.

Таким чином ДТГО "Південно - західна залізниця" було правомірно стягнуто з рахунку ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС суму 8511,48 грн. грн. за виконані додаткові роботи (маневрову роботу, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів), під час перевірки маси вантажу, зазначеній у залізничних накладних №№ АС 532024, АС 532106, АС 532017, АС 532115, АС 532117 вантажовідправником.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 06.07.2015.

Суддя М.Є. Літвінова