ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 р. Справа № 909/506/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобрин О. М. , при секретарі судового засідання Левицький Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України

в Богородчанському районі Івано-Франківської області

вул.Шевченка, 64, смт.Богородчани,

Івано-Франківська область, 77701

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"Верховина" в особі ліквідаційної комісії

вул.Шевченка, 2, с.Раковець, Богородчанський район,

Івано-Франківська область, 77732

про визнання кредитором з сумою вимог 77 755,43 грн та включення вимог до проміжного ліквідаційного балансу

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк О.А. - завідувач юридичним сектором, (довіреність №2739/06 від 25.05.15);

від відповідача: Гуменяк В.М. - голова ліквідаційної комісії, (паспорт серія №СС828322 виданий Богородчанським РВ УМВС України в Івано-франківській області); Годованець В.Ф. - адвокат, (свідоцтво №524 від 16.06.05 угода б/н від 26.05.15).

ВСТАНОВИВ: Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" в особі ліквідаційної комісії про зобов"язання ліквідаційної комісії СТзОВ "Верховина" розглянути кредиторські вимоги Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.05.15 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26.05.15.

Ухвалою суду від 26.05.15 розгляд справи відкладено на 30.06.15, у зв"язку із необхідністю надання сторонами додаткових пояснень по справі.

До судового засідання 09.06.15 позивач надіслав заяву про зміну предмету позову та додаткові пояснення по справі. В судовому засіданні 30.06.15 судом прийнято та розглянуто вищевказану заяву та встановлено, що позивач, посилаючись на положення ст.22 ГПК України, просить змінити предмет позову, а саме: визнати УПФУ в Богородчанському районі кредитором СТзОВ "Верховина" із сумою кредиторських вимог 77755,43 грн. та включити заявлені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина".

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі

збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З огляду на викладене та той факт, що розгляд справи по суті розпочато не було, суд вважає за необхідне прийняти до рохгляду заяву позивача щодо зміни предмету позову та розглядати справу в обсязі вказаної заяви.

В судове засідання 30.06.15 з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги та пояснив, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Верховина" має заборгованість із обов"язкових платежів до Пенсійного фонду, зокрема, щодо відшкодування витрат із виплати та доставки пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Прийнявши до уваги опублікування в Бюлетені державної реєстрації юридичних оридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи про припинення юридичної особи - СТзОВ "Верховина", позивач 13.03.15 звернувся до відповідача із кредиторською вимогою на суму 74216,24 грн., що складається із заборгованості за 2014 рік та за січень - лютий 2015 року. 21.04.15 УПФУ в Богородчанському районі заявлена до боржника додаткова кредиторська вимога на суму 8666,19 грн. за березень - квітень 2015 року. Заявлені позивачем кредиторські вимоги боржником не розглянуті, до реєстру вимог кредиторів не включені та не погашені. За таких обставин, на підставі ст.112 Цивільного кодексу України представник позивача, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить в судовому порядку визнати УПФУ в Богородчанському районі кредитором СТзОВ "Верховина" із сумою кредиторських вимог 77755,43 грн. та включити заявлені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина".

Представники відповідача в судове засідання з'явились, подали відзив на позов, позовні вимоги частково заперечили, вказуюючи на наступне. Посилаючись на п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і оплати страхувальником внесків на державне пенсійне страхування, яким передбачено, що УПФУ зобов"язане визначати суми відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також надсилати в термін до 20 січня поточного року розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", представники відповідача вказують, що за 2014 рік таких розрахунків їм надіслано не було, про що зокрема свідчить і відсутність такого доказу в матеріалах справи. Однак, 22.01.15 СТзОВ "Верховина" одержало розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 рік та на 2015 рік, що вважає порушенням, яке допустило Упрвління ПФУ в Богородчанському районі. Заперечення висловили і щодо включення у вказаний розрахунок заборгованості щодо Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. Так, Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. є багатодітними матерями, яким було призначено пільгові пенсії з 15.02.02 та 22.05.01 відповідно. На думку представників відповідача Управлінням пенсійного фонду нараховано заборгованість товариства зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період 2014-2015 р.р. щодо Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. у сумі 17064,48 грн. та 17022,36 грн. неправомірно. Посилаючись на ст.17 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", представники зазначають, що у 2012 та 2013 роках такі нарахування щодо вказаних осіб не проводились саме тому, що пенсію вони отримували вже за віком відповідно до вищевказаної статті, а не пільгову за віком відповідно до ст.13 вказаного Закону. Таким чином, відповідач заперечує заборгованість перед позивачем із фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. В той же час, відповідач визнає кредиторську заборгованість лише за 2015 рік (січень, лютий, березень, квітень) по наступних пенсіонерах: Федюк С.Д., Гуменяк Я.С., Вишнівський О.М., Дем"яник М.І. на загальну суму 10484,69 грн. Одночасно, як вбачається із відзиву на позов, в 2015 році відповідачем було виплачено 9254,00 грн. відшкодування по виплаті та доставці пільгових пенсій. Відтак, відповідач визнає кредиторську заборгованість у сумі 1230,69 грн., в решті позовних вимог просить суд позивачу відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши представників сторін, суд встановив, що в Бюлетені державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців №310(5) від 23.02.15 (а.с.5-6) розміщено повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи про припинення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина".

Заборгованість СТзОВ "Верховина" перед Пенсійним фондом складається із обов"язкових платежів до Пенсійного фонду із відшкодування витрат із виплати та доставки пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Позивач 13.03.15 звернувся до відповідача із кредиторською вимогою на суму 74216,24 грн., що складається із заборгованості за 2014 рік та за січень - лютий 2015 року. В подальшому 21.04.15 УПФУ в Богородчанському районі заявлена до боржника додаткова кредиторська вимога на суму 8666,19 грн. за березень - квітень 2015 року.

Однак, свої зобов'язання по розгляду кредиторських вимог та включенню їх до реєстру вимог кредиторів відповідач не виконав.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно протоколу №1 загальних зборів учасників СГ ТЗОВ "Верховина" від 12.02.15 (а.с.23) вирішено: товариство ліквідувати, створити ліквідаційну комісію, головою якої обрано Гоголь М.А. Відповідно до відомостей з протоколу строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, що прийняли рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог - два місяці з дня опублікування повідомлення про прийняття зазначеного рішення. Дата опублікування, як вже зазначалось вище, - 23.02.15. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24) станом на 04.03.15 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Верховина" (код 03751847) перебуває в стані припинення за рішенням засновників.

Матеріалами справи підтверджено, що кредиторська вимога на суму 74216,24 грн. була надіслана позивачем відповідачу (голові ліквідкомісії Гоголь М.А.) органами поштового зв"язку рекомендованим листом (фіскальний чек від 13.03.15, а.с. 10), одержання якого не заперчується відповідачем. Додаткові кредиторські вимоги на суму 8666,19 грн. також були направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак поштове повідомлення повернулось позивачу із відміткою про відмову адресата від одержання листа (а.с.14-16). За поясненнями голови ліквідаційної комісії письмова відповідь за результатами розгляду кредиторських вимог позивача не надсилалась.

Таким чином, як випливає із матеріалів справи Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Верховина" свої зобов'язання по сплаті відшкодування витрат із виплати та доставки пільгових пенсій за 2014 та січень-квітень 2015 року не виконало та не визнає, від розгляду кредиторських вимог Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області ухилилось. За розрахунками позивача, станом на 25.04.2015р. заборгованість складає 77755,43 грн. Розрахунки заборгованості містяться в матеріалах справи (а.с.9, 17).

З огляду на викладене, матеріали справи та пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Статтею 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 105 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідно до частини 6 ст.105 Цивільного кодексу кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до положень ч.8 ст.111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.112 ЦК у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Пунктом 13 інформаційного листа ВГС України від 07.04.2008 р. N 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» встановлено, що за змістом статей 111, 112 ЦК України ліквідаційна комісія діє не від власного імені, а від імені юридичної особи як її орган. Отже, в частині другій статті 112 ЦК України йдеться про звернення до суду з позовом до юридичної особи в особі її ліквідаційної комісії. Такі спори підвідомчі господарським судам.

Правова позиція ВГСУ у подібних справах сформована за результатами розгляду справ № 908/1735/13, №920/1556/13.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем дотриманий порядок та строк звернення до суду з відповідним позовом відповідно до частини 3 статті 112 Цивільного кодексу України.

По суті кредиторських вимог Управління ПФУ в Богородчанському районі слід вказати наступне.

Виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1, встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.в), б) і ж) ст.13 ЗУ " Про пенсійне забезпечення" 6 - ти колишнім працівникам СТзОВ "Верховина" було призначено пільгові пенсії (а.с.31-33). Позивачем також надано копії документів, на підставі яких було призначено пенсію таким особам (а.с.49-82).

Оскільки працівникам Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" призначена пенсія за віком на пільгових умовах у відповідності до пунктів "б", "в" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплата та доставка яких здійснена позивачем за 2014 рік та січень-лютий 2015 у сумі 74 216,24 грн., суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Заперечення відповідача, які, зокрема, викладені у відзиві на позов щодо існування заборгованості із відшкодування витрат із виплати та доставки пільгових пенсій за 2014 Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. за весь заявлений період, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. ж ст.13 ЗУ " Про пенсійне забезпечення" право на пільгову пенсію мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. було призначено пенсію саме із вказаних підстав, на підставі документів поданих відповідачем (а.с.56-61, 77-82).

Так, як вбачається із усних та письмових пояснень представника позивача (вих.№3005/06 від 08.06.15), що були направлені до судового засідання, відповідно до пенсійної справи Стадник Г.Й., що оглянута судом в присутності представників відповідача, пенсія їй призначена згідно п."ж" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", шифр пенсії -123, з 18.02.02 в сумі 94,80 грн. щомісячно. До заяви про призначення пільгової пенсії від 15.11.04 були додані необхідні підтверджуючі документи, зокрема, подання адміністрації ТзОВ "Верховина" від 15.02.02 №1, пільгова довідка, від 15.02.02, видана товариством (копії містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пенсійної справи Уманців О.Д., що також оглянута судом в присутності представників відповідача, пенсія їй призначена як багатодітній матері згідно п."ж" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", шифр пенсії -123, з 22.05.01 в сумі 104,13 грн. щомісячно.

Як вбачається із пенсійних справ Стадник Г.Й. та Уманців О.Д. та копій документів, що містяться в матеріалалх справи, пенсії за віком на пільгових умовах їм призначено на підставі п."ж" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач посилається на положення ст.17 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", в якій вказано про те, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). Зважаючи на те, що вказаним жінкам виповнилось 50 років, вважає що їм має виплачуватись пенсія на загальних підставах відповідно до ст.17 вказаного Закону, а не на пільгових умовах.

Відповідно до ст.98 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" перерахунок раніше призначених пенсій провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Як уже встановлено судом, пенсія Уманців О.Д. та Стадник Г.Й. призначена на підставі пункту ж) ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" , тобто на пільгових умовах, а не на підставі ст.17 цього Закону, підстави призначення пенсій не змінювались, тобто відшкодування витрат по виплаті таких пільгових пенсій має здійснюватись за рахунок роботодавця, тобто відповідача, до досягнення ними загальновстановленого пенсійного віку.

Зважаючи на внесення змін до законодавства стосовно пенсійного віку (ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в новій редакції діє з 01.10.2011), жінкам підвищено граничний вік в залежності від дати народження від 55 до 60 років, з настанням якого можливо призначення пенсії за віком. Відповідно відшкодування виплати вказаним особам пенсій на пільгових умовах може відбутись тільки по досягненню ними граничного віку.

З огляду на викладене, слід зробити висновок, що посилання представників відповідача на ст.17 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", як на підставу заперечення щодо відшкодування нарахованих пільгових пенсій є помилковим, адже підстава нарахування пільгових пенсій за віком Уманців О.Д. та Стадник Г.Й. не змінилась, про що свідчать матеріали справи. Відтак, суд вважає правомірним нарахування відповідачу сум відшкодування пільгових пенсій стосовно Уманців О.Д. та Стадник Г.Й.

У своїх запереченнях відповідач також вказує на те, що впродовж 2014 року не отримував від позивача розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій стосовно Уманців О.Д. та Стадник Г.Й., а тому вважає безпідставним нарахування заборгованості за вказаний період. Дане твердження є помилковим з огляду на наступне.

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21 - 1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20 - го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пункт 6.8. вказаної Інструкції встановлює, що підприємства щомісяця до 25 - го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються відповідачу.

Як встановлено судом, позивачем на адресу відповідача надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій призначених відповідно до пунктів "б", "в" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на 2015 рік, що містить також відомості за попередній період 2014 року листом від 20.01.2015 року (а.с.18-21).

Відповідачем не оспорювалось призначення пенсій на пільгових умовах вказаним особам, у передбачені строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у вказаний період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що несплата Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Верховина" понесених Управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області витрат на виплату та доставку пенсій, ухилення від розгляду кредиторських вимог, невключення їх до реєстру вимог кредиторів є неправомірними.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді судом кредиторських вимог позивача встановлено, що у встановлений для заявлення кредиторами СТзОВ "Верховини" строк у ліквідаційній процедурі, позивач подав вимоги на суму 74 218,24 грн, що складають суму заборгованості станом березень 2015 року, тобто включають вимоги по відшкодуванню пільгових пенсій за січень та лютий 2015 року. Як описано вище, дана вимога є правомірною та підлягає до задоволення. Пізніше, 21.04.15 позивачем була заявлена додатково сума кредиторських вимог у розмірі 8 666,19 грн. за період березень - квітень 2015 року. Судом не береться до уваги сума боргу, що нарахована за березень та квітень 2015 року, оскільки на цей час уже тривала ліквідаційна процедура СтзОВ "Верховина". При цьому, суд виходить з наступного.

Як уже вказувалось вище, в Бюлетені державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців №310(5) від 23.02.15 (а.с.5-6) розміщено повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи про припинення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина". Відповідно з моменту прийняття такого рішення розпочалась ліквідаційна процедура стосовно СТзОВ "Верховина" та з моменту розміщення відповідного оголошення в силу дії ст.105 Цивільного кодексу України, розпочався строк заявлення кредиторами своїх вимог. За правилами ст.111 Цивільного кодексу України з цього моменту припиняється господарська діяльність підприємства, припиняються повноваження органів управління, проводиться повна інвентаризація майна, відбувається стягнення та погашення заборгованості, працівники звільняються, закриваються філії та представництва, рахунки в банках. По закінченні строку заявлення кредиторами своїх вимог ліквідаційна комісія складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду (ч.8 ст.111 ЦКУ).

Виходячи із системного аналізу норм цивільного законодавства щодо припинення юридичних осіб, слід вказати на те, що вимоги кредиторів формуються станом на момент початку ліквідаційної процедури, мають бути заявлені та розглянуті у встановлений строк. Відповідно тільки заявлені та визнані ліквідаційною комісією вимоги мають погашатись за рахунок коштів та майна юридичної особи, що ліквідується. У ліквідаційній процедурі в юридичної особи, що ліквідується, виникають тільки ті зобов'язання, що безпосередньо пов'язані із виконанням заходів ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.9 ст.111 ЦКУ виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Позивач при поясненні підстав нарахування сум заборгованості у період після введення ліквідаційної процедури щодо СТзОВ "Верховина" вказує на те, що законодавством про пенсійне забезпечення не передбачено такої підстави припинення нарахування відшкодування пільгових пенсій як початок ліквідаційної процедури підприємства. За таких обставин, суд вважає за необхідне наголосити на необхідності застосування до спірних правовідносин не тільки вузькоспеціалізованих законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення, але і норм Цивільного кодексу України щодо такого способу припинення юридичної особи як ліквідація. В Україні уже сформована у судовій практиці правова позиція щодо неправомірності нарахування органами Пенсійного фонду України відшкодування пільгових пенсій в період ліквідаційної процедури, що вводиться судом у справах про банкрутство, саме з огляду на те, що з моменту початку ліквідаційної процедури у боржника нових зобов'язань не виникає (постанови Верховного суду України від 13.05.14, 18.03.14, 08.04.14).

В процесі ліквідації юридичної особи, що здійснюється за рішенням її власника, застосовується аналогічна правова позиція. Нормами Цивільного законодавства України (ст.111, 112) встановлено чіткий порядок формування, заявлення, розгляду та погашення кредиторських вимог юридичної особи, що ліквідується, при цьому можливості заявлення та погашення вимог, що виникли в ліквідаційній процедурі впродовж всього строку ліквідаційної процедури - не передбачено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання та внесення до проміжного ліквідаційного балансу вимог позивача, що складаються із нарахованих сум відшкодування пільгових пенсій після початку ліквідаційної процедури СТзОВ "Верховина", тобто за березень, квітень 2015 року в сумі 8 666,19 грн.

Із доданих позивачем розрахунків до позовної заяви (а.с.9,17) вбачається, що 25.03.15 (після отримання заяви з кредиторськими вимогами) відповідачем було погашено заборгованість перед позивачем у сумі 5 127,00 грн. Таким чином, здійснивши розрахунок кредиторських вимог позивача до боржника, враховуючи нараховані суми за період 2014 року та січень 2015 року відповідно до заяви про кредиторські вимоги на суму 74 216,24 грн., за мінусом погашеної суми 5 127,00 грн., кредиторські вимоги Управління Пенсійного фонду Україн в Богородчанському районі Івано-Франківської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" в особі ліквідаційної комісії складають 69 089,24 грн.

Відтак, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області кредитором Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" з сумою вимог 69 089, 24грн. та включити вимоги Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області в розмірі 69 089 гривень 24 копійки до проміжного ліквідаційного балансу товариства. В решті позову - відмовити.

Оскільки, позов поданий Управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, яке звільнене від сплати судового збору, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, відповідно до частин 4, 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

Керуючись ст.104, 105, 111, ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України, ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.22, 33, 34, 43, 49, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (вул.Шевченка, 64, смт.Богородчани, Івано-Франківська область, 77701; і.к. 20551073) кредитором Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" в особі ліквідаційної комісії (вул.Шевченка, 2, с.Раковець, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77732; і.к. 03751847) з сумою вимог 69 089 гривень 24 копійки та включити вимоги Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області в розмірі 69 089 гривень 24 копійки до проміжного ліквідаційного балансу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина".

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" (вул.Шевченка, 2, с.Раковець, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77732; і.к. 03751847) 1 218 гривень 00 копійок судового збору в дохід державного бюджету (отримувач коштів - Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл.; код отримувача 37952250; банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської обл. ; МФО - 836014; рах. 3002; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу: Судовий збір, Господарський суд Івано-Франківської області, ).

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.15

Суддя Кобрин О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кобрин О. М. 03.07.15