ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.07.15р. Справа № 904/5310/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЄГІН", м. Олександрія, Кіровоградська область

до Фізичної особи-підприємця Сєди Наталії Володимирівни, м. Дніпропетровськ

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 40 992,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Воробйов О.М. - представник (дов. № 33 від 07.05.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЄГІН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Сєди Наталії Володимирівни про стягнення заборгованості за договором позики від 28.04.2010 у розмірі 40 992,00 грн., з яких: інфляційні втрати у розмірі 37 952,00 грн., 3 % річних у розмірі 3 040,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 у справі № 904/9692/13 встановлений факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики від 28.04.2014 та стягнуто 64 000 грн. 00 коп. основний борг, 7 501 грн. 15 коп. пеню, 1 578 грн. 08 коп. 3% річних, 1 481 грн. 94 коп. судовий збір.

Позивач зазначає, що на виконання рішення, 25.01.2014 суд видав наказ на примусове виконання, на підставі якого 16.03.2015 Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Вищезазначене рішення відповідачем не виконано та заборгованість залишилась непогашеною.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав зобов'язання та не сплатив суму основного боргу у розмірі 64 000,00 грн., позивач просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 37 952,00 грн., 3 % річних у розмірі 3 040,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.07.2015.

Відповідач відзив на позов не надав, у судове засідання, призначене для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 у справі № 904/9692/13 (а.с.18) встановлено, що на виконання умов договору позики від 28.04.2010 позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 64 000,00 грн. з датою повернення до 31.12.2012. Відповідач не повернув грошові кошти у встановлений договором строк.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 у справі № 904/9692/13 стягнуто 64 000 грн. 00 коп. основний борг, 7 501 грн. 15 коп. пеню, 1 578 грн. 08 коп. 3% річних, 1 481 грн. 94 коп. судовий збір.

На виконання вищезазначеного рішення, 25.01.2014 було видано наказ на примусове виконання.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

16.03.2015 Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження (а.с.22).

Вищезазначене рішення відповідачем не виконано та заборгованість залишилась непогашеною.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати на суму заборгованості за період невиконання зобов'язання боржником рішення суду, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт невиконання договору та сума заборгованості встановлена у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 по справі № 904/9692/13.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано 3% річних за період з 31.10.2013 по 01.06.2015 у сумі 3 040,00 грн. та інфляційні втрати за період з 01.01.2013 по 01.06.2015 у сумі 37 952,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунок (а.с.26), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 040,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 37 952,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сєди Наталії Володимирівни (49000, м. Дніпропетровськ, вул. калинова, буд. 80, кв. 26; ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЄГІН" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, буд. 8, кім. 1; ідентифікаційний код 31116080) - 3 040,00 грн. 3% річних, 37 952,00 грн. інфляційні втрати, 1 827,00 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 08.07.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова