РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015Справа №910/12074/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг»
доФізичної особи-підприємця Гудимова Олексія Олексійовича
простягнення 22911,99 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Хомяков С.М. - представник;
від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гудимова Олексія Олексійовича основної заборгованості за договором поставки №006210 від 01.04.2014 у розмірі 12734,14 грн., пені у розмірі 2527,75 грн., штрафу у розмірі 4857,07 грн., 3% річних у розмірі 233,47 грн. та інфляційних збитків у розмірі 2559,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/12074/15 та призначено розгляд справи на 11.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову та про збільшення позовних вимог, а також відкладено розгляд справи на 02.07.2015.

Представник позивача в судове засідання 02.07.2015 з'явився, позов підтримав. Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 12734,14 грн. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3315,01 грн. пені, 6583,55 грн. інфляційних втрат та 272,25 грн. - 3% річних та 4508,71 грн. штрафу.

Представник відповідача в судове засідання 02.07.2015 не з'явився. Відповідачем вимог ухвал суду не виконано, відзив на позов не подано.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03134, м. Київ, Кільцева дорога, буд. 6, кімната 3, кв.1, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (постачальник, позивач) та Фізичною особи-підприємцем Гудимовим Олексієм Олексійовичем (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 006210 (надалі - договір), за умовами якого постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує алкогольні та безалкогольні напої в асортименті, партіями згідно накладних, на умовах цього договору. Погоджена сторонами кількість, асортимент і ціна партії продукції вказується у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1), продукція поставляється партіями. Партією продукції є продукція, зазначена в одній видатковій накладній (п.2.2), покупець зобов'язується оплатити кожну придбану за цим договором партію продукції не пізніше 21 календарних днів з моменту її передачі (п.2.9), у випадку недотримання термінів оплати продукції, зазначених в п. 2.9 цього договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,1% від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення. У разі, якщо прострочення оплати становить більше 30 календарних днів, покупець, зобов'язаний виплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості партії продукції, оплата якої прострочена (п.4.1).

Відповідно до видаткових накладних за період з квітня місяця 2014 по серпень місяць 2014 позивачем поставлено, а відповідачем - прийнято товар на суму 48833,34 грн.

Згідно виписок банку з особового рахунку позивача відповідачем було сплачено позивачу 36099,20 грн.

Таким чином, позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач не в повній мірі розрахувався за отриманий товар, у зв'язку з чим неоплаченим є товар на загальну суму 12734,14 грн. (4683,76 грн. по видатковій накладній від 30.07.2014 та 8050,38 грн. по видатковій накладній від 12.08.2014).

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 2.9 договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару на момент розгляду справи настав.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості в розмірі 12734,14 грн. не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3315,01 грн. пені, 6583,55 грн. інфляційних втрат, 272,25 грн. - 3% річних та 4508,71 грн. штрафу.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1 укладеного між сторонами договору встановлено, що у випадку недотримання термінів оплати продукції, зазначених в п. 2.9 цього договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,1% від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення. У разі, якщо прострочення оплати становить більше 30 календарних днів, покупець, зобов'язаний виплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості партії продукції, оплата якої прострочена.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені у розмірі 3315,01 грн., яка нарахована ним за період з 20.08.2014 по 10.05.2015.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено в п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, та обставина, що сторони в умовах договору погодили, що неустойка нараховується та сплачується за кожний день прострочення, не означає погодження сторонами іншого, аніж встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховується неустойка.

Враховуючи наведене, суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми пені починаючи з 21.08.2014 (як визначено судом згідно п.2.9. договору) з урахуванням приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

За здійсненим судом перерахунком, за прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати за поставлену позивачем продукцію, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 1751,14 грн.

При цьому, сума штрафу розрахована позивачем вірно, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф у розмірі 4508,71 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті поставленої позивачем на підставі договору поставки №006210 від 01.04.2014 продукції, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 270,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6577,89 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гудимова Олексія Олексійовича (03134, м. Київ, Кільцева дорога, буд. 6, кімната 3, кв.1, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 6-В, ідентифікаційний код 38679874) заборгованість у розмірі 12734 (дванадцять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 14 коп., пеню у розмірі 1751 (одна тисяча сімсот п'ятдесят одна) грн. 14 коп., 3% річних у розмірі 270 (двісті сімдесят) грн. 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 6577 (шість тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 89 коп., 4508 (чотири тисячі п'ятсот вісім) грн. 71 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 1722 (одна тисяча сімсот двадцять дві) грн. 90 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.07.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова