ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 914/1017/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Бойко С.М.,

суддів Марко Р. І.,

Якімець Г. Г.

при секретарі Борщ І.,

за участю представників сторін:

від позивача -Коломоєць Ю.Ю.(представник за довіреністю)

від відповідача (скаржника)- не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галичина"

на рішення господарського суду Львівської області від 18.05.2015 року

у справі № 914/1017/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський Двір", м.Дніпропетровськ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Галичина", м.Радехів, Львівська область

про стягнення 314 009,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 18.05.2015 року в справі №914/1017/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Галичина" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський Двір" 222 009,45 грн. основного боргу, 45 917,31 грн. інфляційних втрат, 3 681,12 грн. три проценти річних, 32 213,43 грн. пені, 15 673,50 грн. витрат на послуги адвоката та 6076,44 грн. судового збору.

Судом першої інстанції відмовлено в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 5 000, 00 грн. оскільки встановлено факт проплати до подачі позовної заяви. Відповідно зменшено: 3% річних в розмірі 0,70 грн., пені в розмірі 5187, 10 грн., а також 526,50 грн. витрат за послуги адвоката.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішенням господарського суду Львівської області від 18.05.2015 року в справі №914/1017/15 частково скасувати та прийняти нове рішення, яким у стягненні з відповідача пені в сумі 32 213, 43 грн. відмовити. З підстав того, що договір, який укладений між сторонами, припинив свою дію 31.12.2014 року, а тому нарахування пені за період з 01.01.2015 року до 16.03.2015 року є безпідставним.

Відзивів на дану апеляційну скаргу не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому його неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає розглянути спір за наявних в справі доказів про права і обов'язки сторін.

Представник позивача, в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. При цьому вказав, що позивач подаючи апеляційну скаргу, зазначив, що не погоджується з стягнення такої суми пені, однак не вказав, в чому саме помилка та не подав свого розрахунку.

Окрім того, вказав, що згідно договору нарахування пені здійснюється по день погашення заборгованості, а не лише під час дії договору.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галичина" - без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами, 26.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський Двір" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Галичина" (замовник) було укладено договір №МПД 0211 на виготовлення та поставку поліграфічної продукції (надалі - договір) за умовами якого виконавець зобов'язувався на основі специфікацій, погоджених та підписаних сторонами, також заявок замовника виготовляти та постачати поліграфічну продукцію (надалі - продукція), в порядку та на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язувався приймати та оплачувати замовлену продукцію в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п.3.4. договору сторони погодили порядок поставки продукції, а саме: одночасно з передачею продукції виконавець зобов'язаний представити замовнику наступні документи: рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну, видаткову накладну, податкову накладну.

Згідно п.3.5. договору замовник зобов'язаний видати особі, уповноваженій прийняти продукцію, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей та завірити факт отримання продукції підписом і печаткою на відповідній товарно-транспортній накладній. Виконавець вправі утримувати продукцію до належного оформлення замовником факту поставки.

Відповідно до п.3.6. та п.3.7. договору датою поставки продукції являється дата підписання замовником відповідної видаткової накладної. Перехід від виконавця до замовника права власності на продукцію та ризиків випадкового пошкодження або знищення продукції, а також виконання виконавцем обов'язків по виготовленню і поставці продукції відбувається в момент приймання замовником продукції, який підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженою особою замовника.

Згідно п.5.2. договору замовник здійснює оплату продукції в наступному порядку: кінцевий розрахунок - протягом 60 днів, з моменту поставки продукції замовнику, що підтверджується завіреною замовником видатковою накладною на продукцію.

Відповідно до п.5.3. договору за порушення строків оплати по виставленому рахунку - повністю або частково - замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої суми - за кожний день прострочення оплати, включаючи день повного погашення замовником простроченої заборгованості.

Судами встановлено, що факт поставки позивачем продукції за договором №МПД 0211 від 26.11.2013р. за період з 15.05.2014 р. по 31.10.2014 р. підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними:

№1 від 15.05.2014р.;

№3 від 23.05.2014р.;

№12 від 26.05.2014р.;

№5 від 03.06.2014р.;

№10 від 20.06.2014р.;

№4 від 02.07.2014р.;

№2 від 16.07.2014р.;

№7 від 24.07.2014р.;

№4 від 01.08.2014р.;

№6 від 18.08.2014р.;

№4 від 22.08.2014р.;

№5 від 29.08.2014р.;

№2 від 12.09.2014р.;

№1 від 25.09.2014р.;

№8 від 06.10.2014р.;

№2 від 15.10.2014р.;

№6 від 22.10.2014р.;

№6 від 31.10.2014р., з відміткою відповідача (відповідальної особи вантажоодержувача) Приватного акціонерного товариства "Галичина" (Радчук Н.В.) про отримання продукції.

Крім того, факт поставки продукції за період з 15.05.2014р. по 31.10.2014р. підтверджується видатковими накладними на загальну суму 257 437,77 грн., а саме:

№РН-0003950 від 15.05.2014р. на суму 29 428,32 грн.;

№РН-0004031 від 23.05.2014р. на суму 13 897,03 грн.;

№РН-0004051 від 26.05.2014р. на суму 33 576,24 грн.;

№РН-0004117 від 03.06.2014р. на суму 10 300,68 грн.;

№РН-0004310 від 20.06.2014р. на суму 28 334,27 грн.;

№РН-0004405 від 02.07.2014р. на суму 27 030,12 грн.;

№РН-0004532 від 16.07.2014р. на суму 9 664,24 грн.;

№РН-0004616 від 24.07.2014р. на суму 8 537,04 грн.;

№РН-0004675 від 01.08.2014р. на суму 9 876,38 грн.;

№РН-0004793 від 18.08.2014р. на суму 11 663,03 грн.;

№РН-0004838 від 22.08.2014р. на суму 8 613,72 грн.;

№РН-0004879 від 29.08.2014р. на суму 12 293,53 грн.;

№РН-0004987 від 12.09.2014р. на суму 10 965,64 грн.;

№РН-0005088 від 25.09.2014р. на суму 14 591,09 грн.;

№РН-0005174 від 06.10.2014р. на суму 8 936,62 грн.;

№РН-0005257 від 15.10.2014р. на суму 6 352,54 грн.;

№РН-0005309 від 22.10.2014р. на суму 6 690,10 грн.;

№РН-0005385 від 31.10.2014р. на суму 6 687,18 грн., які підписані та скріплені печатками сторін у справі.

На виконання вимог п.3.4. Договору одночасно з передачею продукції позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 257 437,77 грн., а саме:

№СФ-0001018 від 14.05.2014р. на суму 29 428,32 грн.;

№СФ-0001088 від 23.05.2014р. на суму 13 897,03 грн.;

№СФ-0001107 від 26.05.2014р. на суму 33 576,24 грн.;

№СФ-0001186 від 03.06.2014р. на суму 10 300,68 грн.;

№СФ-0001350 від 20.06.2014р. на суму 28 334,27 грн.;

№СФ-0001439 від 02.07.2014р. на суму 27 030,12 грн.;

№СФ-0001568 від 16.07.2014р. на суму 9 664,24 грн.;

№СФ-0001643 від 24.07.2014р. на суму 8 537,04 грн.;

№СФ-0001703 від 01.08.2014р. на суму 9 876,38 грн.;

№СФ-0001830 від 18.08.2014р. на суму 11 663,03 грн.;

№СФ-0001874 від 22.08.2014р. на суму 8 613,72 грн.;

№СФ-0001916 від 29.08.2014р. на суму 12 293,53 грн.;

№СФ-0002039 від 12.09.2014р. на суму 10 965,64 грн.;

№СФ-0002140 від 25.09.2014р. на суму 14 591,09 грн.;

№СФ-0002237 від 06.10.2014р. на суму 8 936,62 грн.;

№СФ-0002310 від 15.10.2014р. на суму 6 352,54 грн.;

№СФ-0002369 від 22.10.2014р. на суму 6 690,10 грн.;

№СФ-0002446 від 31.10.2014р. на суму 6 687,18 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п.5.2. договору визначили, що замовник здійснює оплату продукції в наступному порядку: кінцевий розрахунок - протягом 60 днів, з моменту поставки продукції замовнику, що підтверджується завіреною замовником видатковою накладною на продукцію.

На підставі листа-повідомлення відповідача вбачається, що останній просить погодити графік розтермінування заборгованості в сумі 232 009,45 грн. та гарантував сплатити борг згідно графіку: лютий - 61 773,95 грн., березень 103 718,80 грн., квітень - 66 516,70 грн. Отже, відповідач визнав наявну суму заборгованості.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання з оплати за отриману продукцію за період з 15.05.2014р. по 31.10.2014р. здійснив частковий розрахунок на загальну суму 30 428,32 грн., що підтверджується банківськими виписками за особовим рахунком позивача, а саме:

- від 21.10.2014р. в розмірі 4 428,32 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.;

- від 03.11.2014р. в розмірі 5 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.;

- від 19.11.2014р. в розмірі 3 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.;

- від 02.02.2015р. в розмірі 7 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.;

- від 09.02.2015р. в розмірі 6 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №4031 від 23.05.2014р.;

- від 10.02.2015р. в розмірі 5 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.

Отже станом на 16.03.2015р. сума основного боргу складала 227 009,45 грн.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків підписаний між сторонами станом на 01.12.2013р. по 10.03.2015р., згідно якого сальдо станом на 10.03.2015р. на користь ТзОВ "Марцек-Друкарський Двір" становить 227 009,45 грн.

Як вбачається із долученої представником позивача банківської виписки з особового рахунку позивача від 17.03.2015р., відповідач 17.03.2015р. частково сплатив заборгованість в сумі 5 000,00 грн. з призначенням платежу - проплата згідно накладної №3950 від 15.05.2014р.

Як встановлено судом першої інстанції, позовна заява ТзОВ "Марцек-Друкарський Двір" подана до поштового відділення зв'язку 20.03.2015р., Ця ж дата проставлена й на поштовому конверті, в якому позовна заява надійшла на адресу суду. Станом на 20.03.2015р. основний борг в сумі 5000,00 грн. був сплачений, відтак позивач, не перевіривши суму заборгованості станом на 20.03.2015р. безпідставно заявив до стягнення 5000,00 грн.

Отже, висновок суду першої інстанції є правильним про відмову в позові в частині суми основного боргу 5000,00 грн. сплаченого 17.03.2015 року, з призначенням платежу - згідно видаткової накладної №3950 від 15.05.2014р.

Відтак видатковою накладною №0003950 від 15.05.2014р. заборгованість сплачена відповідачем повністю.

За видатковою накладною №0004031 від 23.05.2014р. на суму 13 897,03 грн., сума заборгованості становить 7 897,03 грн.

За рештою видаткових накладних, а саме: №РН-0004051 від 26.05.2014р. на суму 33 576,24 грн.; №РН-0004117 від 03.06.2014р. на суму 10 300,68 грн.; №РН-0004310 від 20.06.2014р. на суму 28 334,27 грн.; №РН-0004405 від 02.07.2014р. на суму 27 030,12 грн.; №РН-0004532 від 16.07.2014р. на суму 9 664,24 грн.; №РН-0004616 від 24.07.2014р. на суму 8 537,04 грн.; №РН-0004675 від 01.08.2014р. на суму 9 876,38 грн.; №РН-0004793 від 18.08.2014р. на суму 11 663,03 грн.; №РН-0004838 від 22.08.2014р. на суму 8 613,72 грн.; №РН-0004879 від 29.08.2014р. на суму 12 293,53 грн.; №РН-0004987 від 12.09.2014р. на суму 10 965,64 грн.; №РН-0005088 від 25.09.2014р. на суму 14 591,09 грн.; №РН-0005174 від 06.10.2014р. на суму 8 936,62 грн.; №РН-0005257 від 15.10.2014р. на суму 6 352,54 грн.; №РН-0005309 від 22.10.2014р. на суму 6 690,10 грн.; №РН-0005385 від 31.10.2014р. на суму 6 687,18 грн. заборгованість залишилася не сплаченою.

Тоді основний борг складе 222 009,45 грн., який правильно стягнуто судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 45 917,31 грн. та три проценти річних на загальну суму 3 681,82 грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п.5.3. договору за порушення строків оплати по виставленому рахунку - повністю або частково - замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який оплачується пеня, від простроченої суми - за кожний день прострочення оплати, включаючи день повного погашення замовником простроченої заборгованості.

Згідно розрахунку поданого позивачем, останній просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 37 400,53 грн. Однак, суд першої інстанції провів перерахунок пені (а.с. 38-51) і дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути 32 213, 43 грн. пені. Перевіривши даний розрахунок пені, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач при нарахуванні не взяв до уваги положення ч.6 ст.232 ГК України щодо строку нарахування, оскільки в укладеному між сторонами договорі немає положень про те, що сторони домовились про нарахуванні пені у більший строк ніж визначено вказаною нормою. Як наслідок нарахована позивачем сума пені є завищеною. Крім того, позивач не врахував того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, незважаючи на те, що у договорі сторони передбачили протилежне. Вказана позиція роз'яснена Вищим господарським судом України у п.п.1.9. п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.19.2013р. №14 із змінам та доповненнями.

Враховуючи, вищевказане судом першої інстанції правильно проведено розрахунок пені, згідно якого до стягнення підлягає 32 213,43 грн.

Щодо заперечень апелянта, з приводу того, що договір, який був укладений між сторонами, припинив свою дію 31.12.2014 року, а тому нарахування пені за період з 01.01.2015 року до 16.03.2015 року згідно договору, є безпідставним, а тому не береться судом до уваги, оскільки нарахування пені припиняється належним виконання договору згідно Закону.

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 303 821,31 грн., з яких 222 009,45 грн. основний борг, 45 917,31 грн. інфляційні втрати, 3 681,82 грн. три проценти річних та 32 213,43 грн. пені.

Як вбачається з матеріалів справи 05.03.2015р. між Адвокатським об'єднанням "Адвокатська компанія "Веритас" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський Двір" (клієнт) було укладено договір №4462-И про надання правової допомоги (надалі - договір від 05.03.2015р.).

Згідно п.1.1. договору від 05.03.2015р. виконавець приймає на себе обов'язки надати клієнту правову допомогу у вигляді захисту прав та інтересів у судах першої та апеляційної інстанцій господарської юрисдикції зі спору про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Галичина" заборгованості в розмірі 227 009,45 грн. та штрафних санкцій за поставлену продукцію по договору поставки від 26.11.2013р. №МПД 0211.

Згідно п.2.1.1. договору від 05.03.2015р. вартість послуг визначається і сплачується по наступним тарифам: складання претензії, процесуальних документів та представлення інтересів клієнта в суді 1-ї інстанції - 16 200,00 грн.

Згідно п.3.1. договору від 05.03.2015р. клієнт сплачує виконавцю аванс в розмірі вказаному в п.2.1.1. вартості послуг не пізніше 5 банківських днів з дня укладення даного договору.

Представником позивача надано платіжне доручення №494 від 06.03.2015р., з якого вбачається, що позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський Двір" оплачено 16 200,00 грн. на розрахунковий рахунок Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Веритас", з призначенням платежу - за надання правової допомоги згідно договору №4462-И від 05.03.2015р.

Згідно ст.44 ГПК України до складу судових витрат відносяться послуги адвоката.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають стягненню у випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними платіжними документами.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача підлягає до стягнення 15 673,50 грн.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Галичина" - відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 18.05.2015 року в справі №914/1017/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови виготовлений 13.07.2015 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Марко Р. І.

Суддя Якімець Г. Г.