РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/11793/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль»

про внесення змін до договору

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Купирьов М.Є. - представник за довіреністю;

від відповідача: Самокиша В.Ю. - представник за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ТОВ «ДПА» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» про зобов'язання внесення змін до договору фінансового лізингу №LC7-06/11 від 02.08.2011.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.08.2011 між позивачем (лізингоодержувач) та відповідачем (лізингодавець) укладено договір фінансового лізингу №LC7-06/11, за умовами якого лізингодавець зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах вказаного договору.

Строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу , визначеного за правилами договору.

Сторони вказаний договір підписали та виконували належним чином, зокрема позивач сплачував лізингові платежі у розмірах визначеному договором.

Проте, починаючи з 2014 року, обставини, якими сторони керувались при укладенні договору істотно змінились. Так, внаслідок масових заворушень та озброєних дій на початку 2014 року на території, де знаходиться позивач розпочались бойові дії, та проводиться антитерористична операція (АТО).

Внаслідок обстрілу Київського району м. Донецька, де знаходиться позивач (офіс та виробничі потужності), керівництво позивача з липня 2014 року, через загрозу життю та здоров'ю працівників, вимушено було перевести роботу підприємства на скорочений графік роботи. Крім того у вказаний період працівники масово почали подавати заяви про надання їм відпусток без збереження заробітної плати, а пізніше і про звільнення з роботи. У зв'язку з вказаними обставинами, а також пошкодженням внаслідок обстрілу виробничих приміщень позивача, порушилось нормальне функціонування підприємства, що призвело до скорочення об'єму виробництва та збуту продукції. Вказані обставини знаходяться поза контролем, виникли без вини позивача та призвели до неможливості виконання договору лізингу на існуючих умовах.

На підставі викладеного, позивач просить зобов'язати відповідача внести зміни до договору лізингу, якими встановити новий графік внесення лізингових платежів, зокрема передбачити, що в період проведення АТО, тобто до дати набрання чинності Указом президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, та на протязі 3 місяців після закінчення АТО, лізингові платежі та інші платежі за цим договором не здійснюються. Внесення лізингових платежів, здійснюється позивачем починаючи з четвертого місяця після закінчення АТО.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав, що з незалежних від позивача причин, а саме внаслідок бойових дій на території, де знаходиться офіс та виробничі потужності позивача проводяться бойові дії, внаслідок чого повністю припинена виробничо-господарська діяльність позивача, що негативно позначається на фінансових показниках товариства. Зокрема товариство не отримує прибутку від реалізації продукції, яка вироблялась на обладнанні, що є предметом лізингу. Враховуючи відсутність прибутку, на який позивач розраховував, як на джерело отримання коштів для внесення лізингових платежів, товариство не має можливості вносити вказані платежі на умовах і у порядку, передбаченому договором. З метою встановлення фінансової неможливості позивача здійснювати сплату лізингових платежів у порядку і на умовах визначених договором та доцільності внесення в договір лізингу запропонованих позивачем змін, позивач заявив клопотання про призначення експертизи документів про економічну діяльність позивача.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема вказав, що сторонами при укладенні спірного договору було погоджено всі істотні умови договору в тому числі і щодо лізингових платежів, про що свідчать підписи сторін у договорі. Зміна договору в односторонньому порядку не допускається, вказана зміна можлива лише за згодою сторін, проте відповідачем відмовлено позивачу в укладенні вказаної додаткової угоди до договору лізингу. Також вказав, що зміна договору у судовому порядку на вимогу заінтересованої сторони у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, можлива лише за одночасної наявності чотирьох умов, визначених ст.652 ЦК України. Проте, оскільки вказані умови відсутні, просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того вказав, що сторонами при укладенні договору, зокрема було передбачено наявність такої обставини непереборної сили, як війна. Вказана обставина, відповідно до умов договору лізингу може бути підставою звільнення сторін від відповідальності за невиконання договору, проте не є підставою для внесення змін до договору в односторонньому порядку.

Також представник відповідача заперечував проти проведення експертизи документів про економічну діяльність позивача, оскільки відсутність прибутку позивача та незадовільний фінансовий ста товариства не є підставою для внесення змін до договору в частині виконання позивачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів.

В судовому засіданні клопотання позивача про проведення експертизи судом залишено без задоволення у зв'язку з його необґрунтованістю, а також тим, що відповіді на питання, поставлені позивачем у клопотанні на дослідження експерту не мають значення для вирішення вказаної справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 02.08.2011 між ТОВ «Райффайзен лізинг Аваль» (лізингодавець) та ТОВ «ДПА» (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №LC 5417-06/11 (договір лізингу), відповідно до умов якого лізингодавець на підставі договору поставки товару зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації (додаток 2 до договору), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Пунктом 1.6 договору лізингу встановлено, що строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього договору та додатків до нього.

Згідно пункту 4.3 договору лізингу лизингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі , які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються із суми , що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Додатком №1 до договору сторони погодили графік розрахунку заборгованості за договором фінансового лізингу, а 21.10.2014 уклали угоду про внесення змін до договору фінансового лізингу, змінивши вказаний графік та звільнили відповідача від сплати лізингових платежів за жовтень-грудень 2014 року.

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що вказаний договір сторонами було підписано та виконувався до вересня 2014 року.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст.ст.651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивач посилається на зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, зокрема на початок бойових дій на території, де знаходиться позивач, внаслідок чого припинилась господарська діяльність позивача та відсутній прибуток від господарської діяльності, з якого позивач розраховував здійснювати сплату лізингових платежів за договором.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема договору фінансового лізингу, укладеному між сторонами, сторони при укладенні передбачили форс-мажорні обставини, зокрема війну, встановивши, що наявність таких обставин є підставою для звільнення сторін від відповідальності у разі затримки виконання чи невиконання договору.

Також позивачем не надано доказів, що виконання договору на існуючих умовах, зокрема щодо сплати лізингових платежів, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач, у відповідності до положень договору лізингу отримав предмет лізингу та використовував його у своїй підприємницькій діяльності.

Відсутність у позивача прибутку внаслідок неможливості ведення ним підприємницької діяльності не є порушенням співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки ризики ведення підприємницької діяльності позивача, зокрема ненадходження коштів від такої діяльності або надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалось покладаються виключно на позивача.

Крім того, зобов'язання позивача щодо сплати лізингових платежів є грошовими, а відповідно до ст.625 ЦК України що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено суду наявності одночасно чотирьох умов, визначених ст.652 ЦК України, необхідних для зміни умов договору.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко