ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"02" липня 2015 р.Справа № 921/109/15-г/11
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянув заяву дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" № 06-2/898 від 10 червня 2015 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року

за позовом: Приватного підприємства "Шляхрембуд-Управління", вул. Промислова, 2, с. Дзвиняч, Заліщицький район, Тернопільська область

до відповідача: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область

про стягнення заборгованості в сумі 118 580 грн. 90 коп..

За участю представників сторін:

Заявника: Юськевич Є. В. - юрисконсульт 1 категорії юридичного відділу;

Стягувач: не з"явився.

Суть справи: Рішенням господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року у справі № 921/109/15-г/11, позовні вимоги приватного підприємства "Шляхрембуд-Управління" задоволено та вирішено стягнути з дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь приватного підприємства "Шляхрембуд-Управління" - 118 580 грн. 90 коп. - основного боргу та 2 371 грн. 62 коп. в повернення сплаченого судового збору.

30 березня 2015 року господарським судом Тернопільської області видано накази про примусове виконання даного рішення.

10 червня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшла заява № 06-2/898 від 10 червня 2015 року про розстрочку виконання судового рішення від 17 березня 2015 року по справі № 921/109/15-г/11 терміном на 4 місяці. В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що постановою від 02.03.2015 р. зведеного виконавчого провадження № 41005775 було накладено арешт на кошти ДП "Тернопільський облавтодор" в межах 413 017 грн. 15 коп., що знаходяться на рахунках в банках. На даний час в облавтодорі відсутня можливість виконати рішення суду в повному обсязі, збільшення суми блокування розрахункового рахунку державною виконавчою службою негативно вплине на економічне становище ДП "Тернопільський облавтодор", паралізує роботу по експлуатаційному утриманні мережі автомобільних доріг Тернопільської області, що в подальшому негативно вплине на стан автомобільних доріг на дорожньо-транспортну ситуацію на дорогах, особливо в зимовий період.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 12 червня 2015 року призначено судове засідання по розгляду даної заяви на 22 червня 2015 року. В порядку ст. 77 ГПК України розгляд даної заяви відкладено на 02 липня 2015 року. Зобов"язано ПП "Шляхрембуд-Управління" надати суду письмові пояснення щодо заяви дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" № 06-2/898 від 10 червня 2015 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року у справі № 921/109/15-г/11. ДП "Тернопільський облавтодор" зобов"язано надати суду докази сплати /часткової/ згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року у справі № 921/109/15-г/11.

Представник стягувача в судове засідання 02 липня 2015 року не з"явився, однак 25 червня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області надійшов електронний лист, в якому останній просить відкласти розгляд даної заяви, оскільки представник перебуває у відпустці. Окрім того, 01 липня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від ПП "Шляхорембуд-Управління" надійшли письмові заперечення (вх. № 15165 від 01.07.2015 р.), в яких стягував заперечив щодо відстрочки виконання рішення суду. В обґрунтування зазначає, що відповідачем не надано документів в розумінні ст. 34 ГПК України, які б підтверджували тяжкий фінансовий стан підприємства /ст. 121 ГПК України/.

Представник заявника доказів сплати /часткової/ згідно рішення господарського суду Тернопільської області у даній справі не надав, втім в судовому засіданні 02 липня 2015 року підтримав подану заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року, та зазначив, при поступленні коштів від ДАК "Автомобільні дороги України" на рахунок ДП "Тернопільський облавтодор" сума заборгованості за даним рішенням буде погашена. Однак на даний час такі кошти не поступили.

Господарський суд вважає, що подане стягувачем клопотання про відкладення розгляду заяви задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення розгляду справи (заяви) є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні представників сторін, а неможливість розгляду справи в даному судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 12 липня 2015 року та від 22 червня 2015 року зобов'язано стягувача надати письмові пояснення щодо заяви ДП "Тернопільський облавтодор" про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року у справі № 921/109/15-г/11 для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення. При цьому господарський суд не визнавав обов'язковою явку в судове засідання представників сторін. Отже, неявка в судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду заяви.

Разом з тим, слід зазначити, що учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні будь-якого представника як з числа своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З огляду на викладене, господарський суд відхиляє клопотання стягувача про відкладення розгляду заяви про розстрочку виконання рішення у даній справі та вважає за можливе розглянути заяву за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши заяву ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.2015р., заслухавши пояснення представника заявника, суд встановив.

Згідно зі ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку, розстрочку виконання судового рішення в судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Обставини справи у їх сукупності дають підстави для висновку про те, що відповідач фактично обґрунтовує необхідність надання розстрочки виконання судового рішення посиланням на те, що в країні склалась важка економічна ситуація, значна частина бюджету спрямована на обороноздатність держави, а тому дорожня галузь систематично недофінансовується.

В своїй заяві заявник посилається на той факт, що постановою від 02 березня 2015 року зведеного виконавчого провадження № 41005775 було накладено арешт на кошти ДП "Тернопільський обавтодор" в межах 4130017,15 грн., що знаходяться на рахунках в банках. Відповідно, стягнення даної суми за рішенням суду через виконавчу службу унеможливить погашення заборгованості в найближчий час та зробить підприємство неплатоспроможним. Окрім того, зазначив, з метою скорочення витрат підприємства, змушений був організувати роботу своїх філій та апарату управління за скороченим робочим тижнем. На підтвердження необхідності надання розстрочки виконання судового рішення боржником надано суду Постанову державного виконавця від 02 березня 2015 року про арешт коштів боржника та наказ ДП "Тернопільський облавтодор" № 53 від 29.05.2015 р. про запровадження на підприємстві неповний робочий тиждень.

Надаючи оцінку поясненням відповідача в сукупності з викладеними доводами у заяві про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 ГПК України, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з пунктом 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо)..

Відповідно до пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так, відсутність станом на даний час грошових коштів, достатніх для виконання рішення господарського суду, блокування рахунків підприємства, тяжке фінансове становище не є тими виключними обставинами в розуміння ст. 121 ГПК України, які можуть бути підставою для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення у даній справі.

Крім того, важке фінансове становище утворилось внаслідок власної господарської діяльності боржника, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішення суду.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Надаючи господарському суду в обґрунтування поданої заяви про розстрочку виконання судового рішення Постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" не надало жодних документів про наявність майна у підприємства.

Відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Припущення про можливість виконати судове рішення - до 30.06.2015 р., до 30.07.2015 р., до 30.08.2015 р., до 30.09.2015 р. з щомісячним платежем рівними частками в сумі 30 238 грн. 13 коп., є сумнівним, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами; боржник має заборгованість і перед іншими контрагентами. Окрім того, боржником не дотримано погашення заборгованості згідно представленого графіку, де в термін до 30.06.2015 р. повинен здійснити оплату в сумі 30 238 грн. 13 коп..

Посилаючись на тяжке матеріальне становище, блокування державним виконавцем рахунків, які належать підприємству, матеріалами справи не доводиться та боржником не надано доказів спроможності виконати рішення суду протягом чотирьох місяців починаючи з червня 2015 року по вересня 2015 року з щомісячним платежем в розмірі 30 238 грн. 13 коп..

Отже, для надання розстрочки виконання рішення необхідна наявність обставин, які роблять неможливим виконання рішення.

З аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення в судовому порядку не лише з тяжким фінансовим становищем, але й з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, договори купівлі-продажу та поставки були укладені між сторонами в 2013 році, відповідач на виконання укладених договорів одержав від позивача товар в 2013 році; за одержаний товар розрахувався частково в сумі 125 856 грн. 00 коп.; на дату звернення з позовом до господарського суду заборгованість відповідача перед позивачем становила - 118 580 грн. 90 коп.

Тобто, укладаючи відповідні господарські правочини в 2013 році, сторони взяли на себе певні зобов'язання по виконанню умов договорів, які відповідають їх реальним намірам та економічним інтересам.

Однак не виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за укладеними договорами призвело до створення заборгованості, яка в умовах інфляції погіршує фінансовий стан позивача, а також може призвести до негативних наслідків для нього.

Заявником в обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення не подано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на погашення існуючого боргу.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 77, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" № 06-2/898 від 10 червня 2015 року про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року у справі № 921/109/15-г/11 - відмовити.

2. Ухвалу направити сторонам у справі.

Суддя А.М. Сидорук