ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 липня 2015 р. Справа № 902/678/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Висилишеній Н.О

За участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1, ФОП згідно витягу з ЄДР;

позивача: ОСОБА_2, - представник за довіреністю;

відповідача: Саушкін В.В. - представник за довіреністю.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до:Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" (вул. Пушкіна, 4, м. Вінниця, 21050)

про визнання недійсним рішення наглядової ради

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області звернулася ФОП ОСОБА_1 (далі-позивач) до Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ» (діла-відповідач) з позовом про визнання недійсним п. 3.3 рішення Наглядової ради товариства оформленого Протоколом від 27.04.15 р. № ПР-101-1.

Позов ґрунтується на тому, що Наглядовою радою прийнято рішення про дострокове припинення договору оренди нерухомого майна, шляхом його розірвання в односторонньому порядку, що, на думку позивача, порушує його права на користування орендованим майном та порушує норми чинного законодавства.

Ухвалою від 18.05.15 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 10.06.15 р.

Через канцелярію суду 09.06.15 р. надійшов відзив відповідача, згідно якого останній проти позову заперечує, вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте у межах чинного законодавства.

Розгляд справи неодноразово відкладався. Упродовж її розгляду сторонами подавалися ряд доказів у підтвердження своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні 25.06.15 р. оголошувалася перерва до 01.07.15 р.

У визначений час в судове засідання з'явилися представники сторін.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини.

Між позивачем та відповідачем 01.06.13 р. укладено договір оренди окремої частини будівлі, згідно умов якого орендар (позивач) одержав від відповідача (орендодавця) у строкове платне користування приміщення окремої частини будівлі готелю «Поділля», розташованого по вул. Пушкінській 4 у м. Вінниці, загальною площею 1382,4 кв.м, загальною вартістю 1 187 703,00 грн., який складається з: житлова площа - 1014,3 кв.м; підсобні приміщення 368,1 кв.м. (п.п. 1.1, 2.1, 2.3 Договору).

Договір укладено терміном до 29.02.2016 року (п. 8.1 Договору).

Розділом 4 Договору визначено розміри орендної плати та порядок здійснення розрахунків.

Об'єкт оренди передано орендарю за Актом приймання-передачі 01.06.13 р. (а.с. 71).

У подальшому Наглядовою радою Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ» 27.04.15 р. прийнято рішення оформлені протоколом № ПР-101-1, зокрема щодо припинення орендних відносин з орендарем шляхом розірвання договору оренди № 57 укладеного 01.06.13 р. між позивачем та відповідачем, оскільки такі відносини негативно впливають на діяльність товариства (п. 3.3.).

Позивач у свою чергу вважає, що рішення Наглядової ради, яке є предметом спору, прийнято з перевищенням повноважень, є незаконним та порушує права орендаря на користування орендованим майном, що і стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити зокрема з таких підстав:

- Наглядовою радою прийнято рішення про дострокове припинення договору оренди, в односторонньому порядку, що не передбачено ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. ст. 781,783 ЦК України, що визначають підстави дострокового припинення договору оренди (найму), у т.ч. шляхом його розірвання;

- орендар (позивач) використовував об'єкт оренди за призначенням та вчасно сплачував орендну плату у встановленому Договором розмірі;

- Орендодавцем не було повідомлено орендаря про намір розірвати договір, що є порушенням п. 8.4 Договору;

- вирішення питань щодо припинення орендних відносин в односторонньому порядку, не відноситься до компетенції наглядової ради;

- Після прийняття Наглядовою радою рішення працівниками відповідача вживалися заходи щодо недопущення позивача до ведення господарської діяльності (відключення від електроенергії, виселення мешканців, тощо).

Посилаючись на викладені вище та інші обставини, позивач та її представник вважають, що оскаржуване рішення прийняте у порушення вимог ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. ст. 629, 781, 783 ЦК України, порушує право позивача на користування майном (об'єктом оренди), та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав та, посилаючись на письмові пояснення, просив суд у його задоволенні відмовити зокрема з таких підстав:

- Наглядовою радою прийнято рішення на підставі Акту перевірки діяльності голови правління товариства., у зв'язку з наявною заборгованістю за договором оренди, у межах компетенції;

- Рішення Наглядової ради не припиняє дії договору в односторонньому порядку, а носить рекомендаційний характер;

- Оскаржуване рішення прийнято у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства», зокрема ст. 52, та Статуту товариства.

Посилаючись на викладені вище та інші обставини, представник відповідача просив суд у позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Так, статтею 160 ЦК України та статтею 51 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Статутом акціонерного товариства і Законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради. Питання, віднесені статутом до виключної компетенції наглядової ради, не можуть бути передані нею для вирішення виконавчому органу товариства.

Статтею 98 ЦК України визначено можливість оскарження учасником товариства лише рішень загальних зборів товариства.

Разом з тим, відповідно до пунктів 38, 39 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.102008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов'язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України.

Основними підставами для визнання недійсними рішень наглядової ради є перевищення цим органом своєї компетенції і прийняття ним рішень, що належать до виключної компетенції загальних зборів товариства і не можуть бути делеговані будь-якому іншому органові товариства.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, Цивільного кодексу України, Законів України "Про акціонерні товариства", "Про господарські товариства", правом на оскарження рішень загальних зборів та наглядової ради користуються в рівній мірі всі учасники товариства, незалежно від їх участі в управлінні товариством, тобто чинним законодавством передбачено загальний порядок та вичерпний перелік обставин, які необхідно встановити для визнання оскаржуваного рішення органу товариства недійсним (такого висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 12.08.10 року у справі № 09/2817).

Так п.8.35.19 Статуту товариства визначено, що до компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення правочинів у випадках, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків.

З аналізу п. 8.35.33. Статуту встановлено, що до компетенції Наглядової ради також зокрема належить прийняття рішень про вчинення Товариством будь-яких правочинів, спрямованих на обтяження чи обмеження права власності Товариства на належні йому основні засоби, в оренду, лізинг, управління тощо, терміном понад один рік, крім тих, що відносяться до виключної компетенції Загальних зборів.

Дана компетенція наглядової ради викладена також у п.п.4.1.18, 4.1.34 Положення «Про наглядову раду Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ»» (далі-Положення).

Пунктом 5.1 Положення визначено, що Наглядова рада в межах компетенції та в порядку, визначеному Статутом Товариства, має зокрема такі права: приймати рішення, обов'язкові до виконання Правлінням Товариства, у тому числі давати обов'язкові до виконання розпорядження, про припинення укладання угод чи зупинення виконання укладених угод, які на думку Наглядової ради завдають чи можуть завдати шкоди Товариству. Рішення про зупинення виконання укладених угод приймаються з урахуванням та на підставі вимог чинного законодавства України, а також здійснювати інші дії згідно законодавства України, Статуту Товариства, рішень Загальних зборів, цього Положення.

Таким чином суд приходить до висновку, що Наглядова рада уповноважена на прийняття обов'язкових до виконання рішень у частині розпорядженням майном товариства, у т.ч. надання його в оренду чи припинення орендних відносин.

За таких обставин, підстави для визнання оскаржуваного рішення недійсним, у зв'язку з його прийняттям поза межами компетенції Наглядової ради, відсутні.

Суд також не може прийняти доводи позивача про те, що рішення Наглядової ради прийнято у порушення вимог ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. ст. 629, 781, 783 ЦК України, з наступних підстав.

Як зазначено вище, відповідно до Положення, Наглядова рада уповноважена на прийняття обов'язкових до виконання рішень у частині розпорядженням майном товариства, у т.ч. надання його в оренду чи припинення орендних відносин.

Як вбачається із змісту рішення (п.п. 2.2,2.3) Наглядовою радою зобов'язано виконавчий орган вжити заходів щодо розірвання договорів.

Тобто, на виконання вказаного рішення, директор товариства зобов'язаний вжити заходів, спрямованих на розірвання договору оренди.

Згідно умов Договору оренди окремої частини будівлі від 01.06.13 р., укладеного між позивачем та відповідачем, а саме п. 8.2-8.7, останній припиняється, зокрема шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення сторонами згоди щодо розірвання договору, спір передається на вирішення до господарського суду.

Таким чином, як вбачається із тексту оскаржуваного рішення, Наглядова Рада не приймала рішення про односторонню відмову від договору, а лише зобов'язала виконавчий орган вжити заходів спрямованих на його розірвання, а підстави дострокового розірвання договору визначені умовами самого Договору оренди.

Враховуючи викладене, доводи позивача про те, що Наглядовою радою порушено вимоги ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. ст. 629, 781, 783 ЦК України спростовуються матеріалами справи.

Більш того, відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Норми ст.20 ГК України та ст.16 ЦК України закріплюють, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і визначають способи судового захисту.

Як зазначалося вище, оскаржувати рішення наглядової ради мають право учасники товариства, а також інші особи, права або інтереси яких порушено оскаржуваним рішенням.

Наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами права.

Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. (такої позиції притримується Вищий господарський суд України у постанові від 25.04.12 р. у справі № 15/5025/1283/11)

При цьому суд зазначає, що позивач, наполягаючи на можливості судового захисту цивільного права шляхом визнання недійсним рішення наглядової ради не навів жодного доказу про те, які саме права порушуються оскаржуваним рішенням, а також не вказав, яким саме чином дані права можуть бути відновлені у разі його скасування.

Суд констатує, що спір, який виник між позивачем та відповідачем стосується договору оренди, тобто: позивач вважає договір дійсним, а відповідач вважає його розірваним, однак дані правовідносини виходять за межі розгляду справи.

Обрання неправильного способу захисту порушеного права або оспорюваного інтересу унеможливлює задоволення позовних вимог і тягне за собою відмову в позові.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити у повному обсязі

Судові витрати пов'язані із сплатою судового збору, в силу ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115, ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

У позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "ВІННИЦЯТУРИСТ" про визнання недійсним п. 3.3 рішення Наглядової ради товариства, оформленого Протоколом від 27.04.15 р. № ПР-101-1 - відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 06 липня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи