ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року Справа № 904/3057/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Коваль Л.А. від 08 липня 2015 року)

Секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

Представники сторін в судове засідання не з"явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015року у справі № 904/3057/15

за позовом Публічне акціонерне товариство "ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС"

про стягнення штрафних санкцій за договором

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року по справі № 904/3057/15 (суддя Манько Г.В. ) задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1" , м. Запоріжжя до Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" , м. Дніпропетровськ про стягнення 1560,06 грн., 3% річних та 14672,26 грн. інфляційних втрат нарахованих за прострочення оплати товару за Договором поставки від 22 серпня 2013 року № 108(13).

Рішення вмотивоване прийнятим господарським судом Дніпропетровської області рішенням від 12 серпня 2014 року по справі № 904/3645/14, яким за вказаним Договором поставки від 22 серпня 2013 року № 108(13) з відповідача стягнено 76320,0грн. основного боргу; 4540,66 грн. пені; 5304,66 грн., інфляційних втрат, що склались з 1301,14 грн. вартості товару по накладній РН-1766 за період з 08 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 2001,76 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 2001,76 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 3% річних в сумі 958,0 грн. із яких: 238,49 грн. нарахованих по накладній РН-1766 за період з 08 грудня 2013 року по 15 травня 2014 року; 359,80 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2014 рік; 359,8 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по15 травня 2014 рік ( а.с.13).

Також суд послався на приписи статей 525,526, 625 Цивільного кодексу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, до господарського суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій просив рішення скасувати посилаючись на те, що після набрання рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 року по справі № 904/3645/14 законної сили, наявність постанови про закриття виконавчого провадження від 11 березня 2015 року сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Крім того, зазначає скаржник, відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків станом на 23 березня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки від 22 серпня 2013 року відсутня.

30 червня 2015 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки повноважного представника в судове засідання.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки свідчить про належне повідомлення останнього про час та місце судового засідання. Відповідач не є фізичною особою - підприємцем, а товариством з певною штатною чисельністю працівників та не позбавлений права уповноважити іншу особу з кола працівників на представництво інтересів підприємства в суді або звернутись до інших фахівців в галузі права за наданням правової допомоги з метою представництва інтересів в суді.

Представники позивача та відповідача про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, явку у судове засідання повноважних представників не забезпечили.

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідність абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

22 серпня 2013 року сторонами укладено Договір постачання залізобетонних конструкцій № 108 (13) ( далі Договір), за пунктами 1.1., 1.2. якого, позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти й оплатити товар в порядку та на умовах визначених Договором.

Згідно з пунктом 2.1. Договору, строк постачання кожної партії товару вказується в додатках до договору (специфікаціях). Партією товару є кількість товару вказана у видатковій накладній.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата отримання партії товару, що вказана у накладній на відпуск товару на сторону. На кожну партію товару постачальник надає покупцю оригінали наступних документів: видаткова накладна, паспорт, податкова накладна, рахунок.

Пунктом 3.1. Договору обумовлено, що вартість товару - плити аеродромної без доставки на об'єкт покупця є твердою на весь період дії договору й погоджується сторонами в специфікації в національній валюті України.

Згідно з пунктом 3.2. Договору покупець зобов'язаний здійснити оплату товару в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах, визначених у специфікаціях.

Згідно зі Специфікацією № 2 від 28 жовтня 2013 року до Договору предметом чергового замовлення покупця була Плита ПАГ-14 Атv аеродромна у кількості 203 шт. на загальну суму 730 800,00 грн.

У Специфікації № 2 сторони узгодили, що розрахунок за переданий до поставки товар здійснюється покупцем на умовах авансу в розмірі 60% від вартості розміщеного замовлення, а остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3-х календарних днів з моменту поставки кожної партії товару.

За Специфікацією № 2 постачальник передав покупцю товар на суму 730 800,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 1549 від 05 листопада 2013року, № 1648 від 05 листопада 2013року, № 1566 від 07 листопада 2013року, № 1582 від 09 листопада 2013року, № 1614 від 13 листопада 2013року, №1635 від 15 листопада 2013року, № 1637 від 17 листопада 2013року, № 1636 від 18 листопада 2013року, № 1654 від 20 листопада 2013року, № 1672 від 22 листопада 2013року, № 1673 від 23 листопада 2013року, № 1674 від 24 листопада 2013року, №1699 від 27 листопада 2013року, № 1733 від 30 листопада 2013року, № 1734 від 01 грудня 2013року, № 1735 від 01 грудня 2013року, № 1759 від 05 грудня 2013року, № 1765 від 07 грудня 2013року, № 1766 від 08 грудня 2013року, №1793 від 11 грудня 2013року, № 1794 від 11 грудня 2013року.

Покупець сплатив продавцю частину коштів за поставлений за Специфікацією № 2 товар - 654 480,00 грн., однак, в порушення умов Договору, за товар за видатковими накладним № 1766 від 08 грудня 2013року, № 1793 від 11 грудня 2013року, № 1794 від 11 грудня 2013року відповідач не розрахувався, у зв'язку з чим у нього утворився борг перед позивачем у сумі 76 320,00 грн. , що і стало причиною звернення позивачем з позовною заявою.

Пунктом 5.1. Договору передбачено відповідальність покупця за прострочення строків оплати за поставлений товар, а саме - пеня у розмірі 0,1 % але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в момент нарахування за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 року по справі № 904/3645/14, за вказаним Договором поставки від 22 серпня 2013 року № 108(13) з відповідача стягнено 76320,0грн. основного боргу ( за накладними від 08 грудня 2013 року № РН1766 -18720,0грн., від 11 грудня 2013 року № РН1793 -28800,0грн., від 11 грудня 2013 року №РН1794 -28800,0грн.); 4540,66 грн. пені; 5304,66 грн., інфляційних втрат, що склались з 1301,14 грн. по накладній РН-1766 за період з 08 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 2001,76 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 2001,76 грн. по накладній РН-1794 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2013 рік; 3% річних в сумі 958,0 грн. із яких: 238,49 грн. нарахованих по накладній РН-1766 за період з 08 грудня 2013 року по 15 травня 2014 року; 359,80 грн. по накладній РН-1793 за період з 11 грудня 2013 року по 15 травня 2014 рік; 359,8 грн. по накладній РН-1794 за період з 11 грудня 2013 року по15 травня 2014 рік ( а.с.13).

Платіжним дорученням від 16 лютого 2015 року відповідач на виконання рішення перерахував на розрахунковий рахунок Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 97904,77 грн. ( з урахуванням виконавчого збору).

11 березня 2015 року Бабушкінським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції закінчено виконавче провадження по виконанню наказу від 29 серпня 2014 року, виданого по справі № 904/3645/14.

08 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство "ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення1560,06 грн., 3% річних, з яких: 192,33 грн., нарахованих по видатковій накладній № РН-1766 із суми боргу 18720,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 17 вересня 2015 рік; 46,87 грн. по видатковій накладній № РН-1766 із суми боргу 3678,87 грн. за період з 19 вересня 2015 року по 18 лютого 2015 рік; 660,43 грн. по видатковій накладній № РН-1793 із суми 28800,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 18 лютого 2015 рік; 660,43 грн. за видатковою накладною № РН-1793 із суми 28800,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 18 лютого 2015 рік, інфляційні витрати в сумі 14672,26 грн., з яких: 96,6 грн. нараховані за видатковою накладною № РН-1766 із суми 18720,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 17 вересня 2015 рік; 613,66 грн. нараховані по видатковій накладній № РН-1766 із суми 3678,87 грн. за період з 19 вересня 2015 року по 18 лютого 2015 рік; 6544,50 грн. по видатковій накладній № РН-1793 із суми 28800,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 18 лютого 2015 рік; 6544,5 грн. по видатковій накладній № РН-1793 із суми 28800,0 грн. за період з 16 травня 2014 року по 18 лютого 2015 рік.

За результатами розгляду зазначеного позову прийняте оскаржуване рішення від 03 червня 2015 року по справі № 904/3057/15, яке є предметом перегляду по апеляційній скарзі відповідача.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до пунктів 7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 Господарського процесуального кодексу України ), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 12/207, 24 жовтня 2011 року у справі 16/5/5022-103/2011(2/43-654), 12 вересня 2011 року у справі № 6/433-42/183, від 4 липня 2011 року у справі № 13/210/10, від 20 грудня 2010 року у справі № 10/25, від 20 грудня 2010 року у справі № 10/25.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період з 16 травня 2014 року по 18 лютого 2015 рік, розрахованої із заявленої позивачем суми боргу 76320,0грн., стягненою за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 року по справі № 904/3645/14 боргу за накладними: від 08 грудня 2013 року № РН-1766 у сумі 18720,00грн, від 11 грудня 2013 року № РН-1793 у сумі 28800,00 грн., від 11 грудня 2013 року № РН-1794 у сумі 28800,00 грн., сума 3% річних складає 1750,0грн. (76320,0*279 днів*3%*365:100=1750,0 грн.), інфляційні витрати за період з травня 2014 року по лютий 2015 року становить 16309,58 грн. ( 76320,0*121,37%=92629,58-76320,0), тобто більше заявлених позивачем, у зв»язку з чим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у заявлених позивачем сумах, а саме 3% річних 1560,06 грн., інфляційні витрати у розмірі 14672,26 грн..

За вказаних підстав, і оскільки суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, у задоволених позивачем сумах, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року по справі № 904/3057/15, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують вищенаведену правову оцінку матеріалів, обставин справи, отже, не є правовими підставами зміни чи скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року по справі № 904/3057/15.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року у справі № 904/3057/15- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 липня 2015 року

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя Л.М.Білецька

Суддя Ю.Б.Парусніков