ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Справа № 925/832/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача: Старчик А.А. - за довіреністю,

відповідача: Шляпін О.Ю. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до дочірнього підприємства "Теплокомуненерго" публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод"

про стягнення 129 953 грн. 97 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 129 953,97 грн., з яких: 82 369,88 грн. інфляційних втрат, 36 812,90 грн. пені, 10 771,19 грн. три проценти річних, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов'язань з оплати коштів за поставлений природний газ відповідно до Договору № 13/3993 - ТЕ - 36 купівлі - продажу природного газу від 30.09.2013 (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовані наступним: позивач виконав належним чином свої договірні зобов'язання з поставки відповідачу природного газу у період жовтня - грудня 2013 року на загальну суму 1 104 278,79 грн., проте в порушення п. 6.1 Договору відповідач не здійснив остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки, тому на підставі п. 7.2 Договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач повинен сплатити пеню від суми простроченого грошового зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення з 14.11.2013 по 28.10.2014, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми, що становить вказані вище грошові суми до стягнення.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить повністю відмовити позивачу в позові, посилаючись на таке: на підставі Договору позивач поставляв відповідачу природний газ виключно для виробництва теплової енергії, що споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками; відповідач прийняв газ на суму 1 104 278,79 грн., яка сплачена повністю, заборгованість відсутня; грошові надходження відповідача за послуги теплопостачання населенню, пов'язані зі специфікою законодавчого регулювання сфери теплопостачання та, як наслідок, збитковість підприємства; відповідач має право на відшкодування з бюджету різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися і постачалися населенню, яка виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості послуг тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування; між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області, департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, фінансовим управлінням Монастирищенської райдержадміністрації, ДП "Теплокомуненерго" ПАТ "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод", НАК "Нафтогаз України" укладений Договір від 03 жовтня 2014 року № 605/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"), згідно з умовами якого відповідач повинен був перерахувати 423000,00 грн.(у тому числі ПДВ) на рахунок НАК "Нафтогаз України" для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2013 року на підставі договору від 30.09.2013 № 13/3993-ТЕ-36. Платіжним дорученням № 555 від 27 жовтня 2014 року відповідач сплатив вказану суму. Договором про організацію взаєморозрахунків сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ по Договору від 30.09.2013 № 13/3993-ТЕ-36, отже відсутні підстави для стягнення нарахованих позивачем грошових сум за прострочення виконання грошових зобов'язань, при цьому відповідач послався на правові позиції Верховного Суду України у постановах від 25.03.2015 № 3-23гс15, від 16.09.2014 № 3-111гс14 та від 23.09.2014 № 3-119гс14, копії яких відповідач додав до відзиву на позов.

Окрім цього, відповідач просить суд врахувати те, що причинами несвоєчасного виконання відповідачем умов договору є невідповідність фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджуються, та стрімке зростання заборгованості за теплопостачання по населенню, яке неналежно виконує свої зобов'язання по оплаті спожитого газу, однак відповідач не має можливості відключити від централізованої системи опалення окремо будь-кого із споживачів. Також відповідач не погоджується із розрахунками позивача, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам, хибними, оскільки неправильно визначені початок перебігу прострочення, періоди прострочення, при розрахунку індексу інфляції використано десятитисячний знак, що суперечить офіційним індексам інфляції.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримав позов у заявленій сумі, заперечив проти доводів відповідача у відзиві на позов, посилався на доводи, викладені у запереченні на відзив від 01.07.2015, та пояснив, що вказаний відповідачем договір про організацію взаєморозрахунків стосувався виключно субвенції з Державного бюджету України та жодним чином не обмежує права позивача щодо нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних в строк до 28.10.2014, оскільки вказаний договір діяв протягом 27-28 жовтня 2014 року; крім того, нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснювалися позивачем не тільки на суму, яка передбачена на погашення різниці в тарифах та складає 423 000 грн., а і на суму, яка не підпадала під договір про організацію взаєморозрахунків, тому нараховані суми, які є предметом спору, є обґрунтованими і такими, що здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства;

представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування, викладені у відзиві на позовну заяву і у доповненні до відзиву від 17.06.2015, та стверджував, що, підписавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ по Договору від 30.09.2013, такий розрахунок проведений в установлений в цьому Договорі строк, тобто прострочення виконання зобов'язань за Договором від 30.09.2013 відсутнє, тому відсутні й підстави для стягнення нарахованих позивачем пені, індексу інфляції та 3 процентів річних, така правова позиція чітко викладена у вказаних відповідачем постановах ВСУ, просить врахувати її при прийнятті рішення; також вказав, що оскільки відповідач не має заборгованості перед позивачем по основному боргу, тому пеня, штрафні та фінансові санкції за природний газ, спожитий до 01.01.2014, підлягають списанню.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 18.06.2015 по 02.07.2015 та із 02.07.2015 по 06.07.2015 на підставі частини 3 статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 06.07.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець за договором, позивач у справі) та ДП "Теплокомуненерго" публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машзавод" (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір купівлі - продажу природного газу № 13/3993-ТЕ-36 від 30 вересня 2013 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо - комерційної діяльності).

Згідно пункту 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1908 тис. куб. м. відповідно до графіка, вказаного в цьому пункті Договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу.

В пункті 7.2 Договору сторони визначили, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

На виконання Договору протягом жовтня - грудня 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 104 278 грн. 79 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 24.01.2014 на суму 242 905 грн. 05 коп. за жовтень, на суму 324 514 грн. 02 коп. за листопад, на суму 536 859 грн. 72 коп. за грудень 2013 року. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені їхніми печатками, їх засвідчені копії містяться в матеріалах справи.

Кошти в сумі 242 905 грн. 05 коп. за жовтень 2013 року сплачені відповідачем декількома платежами із повною сплатою всієї суми 29.11.2013, кошти в сумі 324 514 грн. 02 коп. за листопад сплачені відповідачем 26.12.2013, сума 536 859 грн. 72 коп. за грудень 2013 року сплачена двома платежами: кошти в сумі 113 859,72 грн. перераховані відповідачем 30.01.2014 та сума 423 000 грн. перерахована 28.10.2014 відповідно до Договору № 605/30 від 03.10.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), укладеного Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області, департаментом фінансів Черкаської ОДА, фінансовим управлінням Монастирищенської РДА, дочірнім підприємством "Теплокомуненерго" ПАТ "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України".

Оскільки відповідач сплатив кошти за отриманий природний газ із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач пред'явив даний позов про стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та трьох процентів річних, нарахованих окремо на кожну суму по кожному акту приймання-передачі природного газу за весь період прострочення сплати коштів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на таке.

Предметом спору у справі є стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів, трьох процентів річних та договірної пені, які нараховані у зв'язку із порушенням виконання грошових зобов'язань з оплати за поставлений по Договору № 13/3993-ТЕ-36 природний газ.

З матеріалів справи вбачається, що сторони спірних правовідносин являються юридичними особами, суб'єктами господарювання у розумінні статей 2, 55 Господарського кодексу України (скорочено - ГК України).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про теплопостачання" державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Пунктом 24 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачено перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - Порядок).

Вказані Порядок та умови визначають механізм перерахування і надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору. В цьому пункті також визначено, хто є учасниками розрахунків.

Із матеріалів справи вбачається і позивачем не заперечено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, департамент фінансів Черкаської ОДА, фінансове управління Монастирищенської РДА, дочірнє підприємство "Теплокомуненерго" ПАТ "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" та Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписали Договір № 605/30 від 03 жовтня 2014 року про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), далі - Договір про організацію взаєморозрахунків.

В пункті 1 цього Договору вказано, що предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30.

Сторони за Договором про організацію взаєморозрахунків погодили перелік підприємств та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Вказана у Договорі № 605/30 сума 423000,00 грн. погашає заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, і ця сума перераховувалася в кінцевому результаті відповідачем на рахунок позивача для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2013 року згідно з договором від 30.09.2013 № 13/3993-ТЕ-36.

За змістом підпункту 2 пункту 10 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір про організацію взаєморозрахунків набув чинності і державою було профінансовано погашення заборгованості в сумі 423000,00 грн., заборгованість по Договору № 13/3993-ТЕ-36 від 30.09.20 була погашена 28.10.2014, тобто, в установлені в Договорі про організацію взаєморозрахунків порядок та строк.

Таким чином, за умовами Договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості та були змінені строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору № 13/3993-ТЕ-36 від 30.09.2013.

Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 25.03.2015 № 3-23гс15, від 16.09.2014 № 3-111гс14, від 23.09.2014 № 3-119гс14.

З огляду на викладене та враховуючи, що строки виконання зобов'язання відповідачем дотримано, підстави для застосування положень пункту 7.2. Договору № 13/3993-ТЕ-36 від 30.09.2013 та частини 2 статті 625 ЦК України відсутні, а отже й відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи представника позивача суд вважає такими, що спростовуються матеріалами справи та не відповідають вказаним висновкам Верховного суду України. Як вказав Верховний суд України у названих постановах, підписанням сторонами договору про організацію взаєморозрахунків були змінені строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу, тому не можна говорити про обмеження права позивача на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних. Щодо доводів позивача про те, що вказані нарахування здійснювалися не тільки на суму 423 000 грн., а і на суму, яка не підпадала під договір про організацію взаєморозрахунків, то вони спростовуються матеріалами справи та умовами вказаного договору про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків на погашення заборгованості з різниці в тарифах для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2013 року згідно з договором від 30.09.2013 № 13/3993-ТЕ-36. Вказана заборгованість з різниці в тарифах створилася не в листопаді чи грудні 2013 року, а за весь 2013 рік.

З огляду на викладене, у позові необхідно відмовити повністю.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати повністю покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 13.07.2015 (перший робочий день після вихідних).

Суддя А.Д. Пащенко