ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р.Справа № 923/752/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 01.07.2015р.:

від позивача-1: Абакумова М.А., за довіреністю;

від позивача-2: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від прокуратури: Коломійчук І.О., за посвідченням;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Херсонського обласного управління водних ресурсів

на рішення господарського суду Херсонської області

від 15 квітня 2015 року

у справі №923/752/14

за позовом Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

Державного агентства водних ресурсів України

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області

до відповідачів: 1. Херсонського обласного управління водних ресурсів

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Южний-Аква"

про визнання договорів недійсними на майбутнє та повернення майна

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 01.07.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 15.04.2015р. по справі №923/752/14 (головуючий суддя Остапенко Т.А., суддів: Ярошенко В.П., Гридасов Ю.В.) частково задоволено позовні вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області до Херсонського обласного управління водних ресурсів та Товариства з обмеженою відповідальністю "Южний-Аква" про визнання договорів недійсними на майбутнє та повернення майна, визнано недійсним договір № 16-17/20 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладений між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква", визнано недійсним договір № 16-17/21 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладений між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква", визнано недійсним договір № 16-17/22 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладений між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква", в задоволенні іншої частині позовних вимог в інтересах Державного агентства водних ресурсів України та в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області відмовлено, стягнуто з відповідачів в дохід Державного бюджету України по 1827 грн. судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що оспорювані угоди є удаваними правочинами, оскільки за своєю суттю є договорами оренди майна (ставків-накопичувачів, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи), виходячи з того, що за спірними договорами відповідач-2 фактично використовував майно для потреб аквакультури (рибництва), оплачуючи це користування відповідачу-1, при цьому, враховуючи те, що на підставі оспорюваних угод, відповідач-2 фактично використовував державне майно - ставки-накопичувачі, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи, заборона на передачу в оренду якого встановлена законом, а відповідач-1 отримував за це плату, чим порушили права позивача-1, в сферу управління якого входить зазначений об'єкт, суд першої інстанції приходить до висновку, що оспорювані правочини укладено з порушенням вимог чинного законодавства, отже, з врахуванням положень ст. 235 Цивільного кодексу України, вони визнаються недійсними. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється, тому,оскільки оспорювані угоди на момент розгляду спору припинили свою дію, то відсутні підстави для визнання судом припинення зобов'язань за договорами на майбутнє, при цьому, враховуючи припинення дії оспорюваних угод та за відсутністю доказів фактичної передачі відповідачу-2 ставків-накопичувачів, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи, позовні вимоги про повернення майна задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Херсонське обласне управління водних ресурсів, в якій відповідач-1 просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 15.04.2015р. по справі №923/752/14 в частинах визнанння недійсним договору № 16-17/20 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладеного між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква", визнання недійсним договору № 16-17/21 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладеного між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква", визнання недійсним договору № 16-17/22 від 06.11.2012р. з додатковою угодою від 31.12.2013р., укладеного між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква" та прийняти нове рішення у відповідних частинах про відмову в позовних вимогах, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

22.05.2015р. від Заступника прокурора Херсонської області до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, якими прокуратура не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники Державного агентства водних ресурсів України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Южний-Аква" в судове засідання 01.07.2015р. не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 11.06.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Херсонського обласного управління водних ресурсів, заслухавши представників прокуратури та відповідача-1, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведеної прокуратурою Херсонської області у екологічній сфері перевірки встановлено, на території Новотроїцького району в Каїрській затоці збудовано каскад ставків, призначення яких приймання та акумуляція води, що скидається Каховською зрошувальною системою з метою недопущення розсолення в затоці Сивашу, риборозведення. До складу водогосподарського комплексу, окрім ставків, входять гідротехнічні споруди. Державним актом на право постійного користування землею від 06.03.2002р. №627 в постійне користування Херсонському облводгоспу передано 1548,16 га земель Новотроїцької селищної ради, в т.ч. 1304,8 га - під водою (том 1 арк. спр. 33-37, 143-174).

Ставки знаходяться на балансі Херсонського обласного управління водних ресурсів (том 1 арк. спр. 51, т. 2 арк. спр. 189-191).

Відповідно до Положення про Херсонське обласне управління водних ресурсів це бюджетна неприбуткова організація, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України. Основне завдання - реалізація у межах області державної політики щодо розвитку водного господарства і меліорації земель, використання, збереження та відтворення поверхневих водних ресурсів, експлуатації державних меліоративних систем, забезпечення населення і галузей економіки водними ресурсами та ін.. Майно Херсонського обласного управління водних ресурсів є державною власністю, закріплене за ним і належить йому на праві оперативного управління.

Матеріали справи свідчать, що між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів (відповідач-1, сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний-Аква" (відповідач-2, сторона-2) 06.11.2012р. були укладені договори №16-17/20, №16-17/21, №16-17/22 з метою підтримання задовільного технічного стану та догляду ставка-накопичувача №1 загальною площею під поверхнею води 301,8978 га, ставків-накопичувачів №2-а, 2-б загальною площею під поверхнею води (№2-а - 280,0479 га, №2-б - 330,8945 га) та ставка-накопичувача №3 загальною площею під поверхнею води 391,9598 га, що розташовані на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області із застосуванням біологічних засобів боротьби з масовим розвитком фітопланктонів шляхом біомеліоративних заходів, що прискорює процес самоочищення ставків-накопичувачів, відповідно до науково-методичних рекомендацій. 31.12.2013р. до вищевказаних договорів були укладені додаткові угоди №1/16-16/23, 1/16-16/24, 1/16-16/25.

Відповідно до п.3.3.1 договорів Товариство зобов'язалося забезпечити та виконати комплекс робіт по підтриманню ставків-накопичувачів в задовільному технічному стані, згідно з п.1.1 договорів.

Згідно з п. 3.3.4 договорів у термін до 20 грудня Товариство повинно надати відповідачу-1 акт про виконання робіт, який включає інформацію про технічний стан ставка-накопичувача та по суті виконаних робіт.

Пунктом 3.4.2 договорів передбачено, що для підтримання задовільного технічного стану та з метою підтримки необхідного біологічного балансу ставків-накопичувачів Товариство за погодженням з Управлінням набуло право проводити своїми силами і засобами вилов риб-меліораторів, що перевищує необхідну кількість відповідно до науково-методичних рекомендацій.

Відповідно до розділу 4 договорів сторони дійшли згоди, що результат, отриманий Товариством від виконання пункту 3.4.2 договорів, розподіляється на покриття витрат відповідачу-2 у зв'язку із здійсненням заходів з підтримання задовільного технічного стану та догляду ставків-накопичувачів - в необхідній для того кількості. При цьому, згідно з додатком №1 до договорів відповідач-2 перераховує відповідачу-1 до 5 числа розрахункового місяця грошові кошти, зокрема: за договором №16-17/20 - 29472,00 грн.; за договором №16-17/21 - 69651,00 грн.; за договором №16-17/22 - 38259,00 грн.

Строк дії договорів визначено до 31 грудня 2014 року.

Як свідчать матеріали справи, сторонами за договорами були складені акти виконаних робіт від 18.12.2013р., згідно з якими Товариство передано, а Херсонським обласним управлінням водних ресурсів було прийнято наступні роботи: підтримання задовільного технічного стану та догляд ставків накопичувачів №№ 1, 2а, 2б, 3 з застосуванням біологічних засобів боротьби з масовим розвитком фітопланктонів шляхом біомеліоративних заходів очищення, а саме: використання рослиноїдних риб-меліораторів, як інструмента біологічного методу очищення; вилов риб-меліораторів, що перевищує необхідну кількість відповідно до науково-методичних рекомендацій для підтримки необхідного біологічного балансу ставка-накопичувача. Пунктом 2 акта визначено, що відповідач-1 підтверджує, що виконані Товариством роботи відповідають умовам укладених договорів.

Відповідно до п.4.1.1 договорів вартість робіт була покрита результатом отриманим від виконання п. 3.4.2 договорів та на підставі п. 4.1.2 договорів Товариство перерахувало відповідачу-1 грошові кошти у тих сумах, які обумовлені договорами, а саме: за 2012 рік - 137383,17 грн., за 2013 рік - 137383,16 грн. (том 1 арк. спр. 52-55).

Матеріали справи свідчать, що сторонами за договорами були складені акти виконаних робіт від 19.12.2014р., згідно з якими Товариство було виконано, а Херсонським обласним управлінням водних ресурсів прийнято наступні роботи: підтримання задовільного технічного стану та догляд ставків накопичувачів №№ 1, 2а, 2б, 3 з застосуванням біологічних засобів боротьби з масовим розвитком фітопланктонів шляхом біомеліоративних заходів очищення, а саме: використання рослиноїдних риб-меліораторів, як інструмента біологічного методу очищення; вилов риб-меліораторів, що перевищує необхідну кількість відповідно до науково-методичних рекомендацій для підтримки необхідного біологічного балансу ставка-накопичувача. Пунктом 2 акта визначено, що відповідач-1 підтверджує, що виконані Товариством роботи відповідають умовам укладених договорів.

Відповідно до п.4.1.1 договорів вартість робіт була покрита результатом отриманим від виконання п. 3.4.2 договорів та на підставі п. 4.1.2 договорів Товариство перерахувало відповідачу-1 грошові кошти у тих сумах, які обумовлені договорами, а саме: за 2014 рік - 137383,18 грн. (том 2 арк. спр. 185-188).

Як стверджує прокурор, укладені між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Южний-Аква" договори є удаваними правочинами, оскільки містять у собі ознаки та всі істотні умови договорів оренди державного майна, передбачені законодавством для договору оренди,

Прокурор зазначає, що за оспорюваними правочинами відбулося передання ставків-накопичувачів в оренду за відсутності згоди Фонду державного майна, який виступає орендодавцем щодо державного майна та Державного агентства водних ресурсів України, який погоджує договори оренди водних об'єктів, чим спричинено збитки державі внаслідок неотримання орендної плати.

Вказані обставини стали підставою звернення Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області до господарського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просить визнати недійсними на майбутнє договори № 16-17/20, №16-17/21, № 16-17/22 від 06.11.2012 р. та додатки до них від 31.12.2013р., укладені між Херсонським обласним управлінням водних ресурсів та ТОВ "Южний - Аква", зобов'язати ТОВ "Южний - Аква" повернути Херсонському обласному управлінню водних ресурсів все отримане за угодами, а саме: ставок-накопичувач №1 площею 301,89 га, балансова вартість 2592331,00 грн.; ставок-накопичувач №2-а, площею 280,04 га та №2-б площею 330,89 га, загальна балансова вартість 2990384,00 грн.; ставок-накопичувач №3 площею 391,95 га балансова вартість 2874909,00 грн., які розташовані на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Херсонської області від 11.08.2014р. по даній справі в задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. рішення господарського суду Херсонської області від 11.08.2014р. залишено без змін, апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2014р. рішення господарського суду Херсонської області від 11.08.2014р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. скасовано та справу направлено до господарського суду Херсонської області на новий розгляд. В постанові суду касаційної інстанції зазначено, що при новому розгляді справи суду необхідно з'ясувати чи складався відповідачами до укладених договорів кошторис; чи обумовлювали сторони вартість підрядних робіт; якою була ціна роботи, що проводило Товариство; які витрати несло Товариство у цих правовідносинах; яку отримувало оплату за виконану роботу; чи дійсно науково-методичними рекомендаціями передбачений вилов риб-меліораторів саме для підтримки необхідного біологічного балансу ставка; якою може бути кількість або періодичність цього вилову за нормативами; чи відповідали обсяги вилову певної кількості риб-меліораторів науково-методичним рекомендаціям; періодичність, кількість виловленої риби, умови та обсяги реалізації.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. (Постанова Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

За статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

На підставі ч. 1 ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Відповідно до частини 5 статті 626 Цивільного кодексу України договір є відплатним, якщо інше не передбачено договором, законом чи не випливає із суті договору.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії спірних договорів та інші докази, колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано доказів, в розумінні ст.32-34 Господарського процесуального кодексу, які б підтверджували обставини визначення вартості підрядних робіт, встановлення ціни та складення кошторису при укладенні оспорюваних угод.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що сторонами в оспорюваних правочинах не визначено ціни роботи, яку мало проводити Товариство для забезпечення догляду за ставками-накопичувачами, а також способів її визначення, відсутні кошториси. Додатковими угодами, які були укладені до договорів був встановлений графік платежів і їх здійснення мало відбуватися незалежно від кількості та якості виконаної Товариством роботи по очищенню ставків. Отже, укладеними договорами не встановлена оплата робіт та відшкодування витрат підрядника, натомість, за договорами оплату отримував замовник.

Згідно зі ст. 148 Господарського кодексу України, правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (землі, вод, лісів, надр, атмосферного повітря, тваринного світу) встановлюється законами. Природні ресурси можуть надаватися суб'єктам господарювання для використання або придбаватися ними у власність лише у випадках та порядку, передбачених законом.

За положеннями ст. 149 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" (в редакції чинній на момент укладення оспорюваних правочинів) - аквакультура (рибництво) - цілеспрямоване використання рибогосподарських водних об'єктів (їх частин) для одержання максимальних обсягів корисної біологічної сільськогосподарської продукції (риби, молюсків, безхребетних, водоростей, інших водних організмів) шляхом їх штучного розведення та утримання.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об'єктів, наданих у користування для потреб аквакультури, не належить до спеціального використання і здійснюється в порядку, визначеному власниками цих водних біоресурсів.

За ст. 42 цього Закону здійснення аквакультури дозволяється суб'єктам рибного господарства у спеціальних штучних умовах або наданих для цього у користування чи оренду рибогосподарських водних об'єктах (їх частинах) відповідно до закону.

Проведення рибогосподарської меліорації належить до природоохоронних заходів і входить до переліку робіт зі штучного розведення (відтворення) водних біоресурсів, які врегульовано Інструкцією про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008р. № 4., та Порядком штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2012р. № 414.

Так, за пунктом 2.10. Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008р. № 4 (далі - Інструкція №4), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 січня 2008р. за № 64/14755, штучне розведення, вирощування, вселення водних живих ресурсів, проведення меліоративних робіт тощо виконуються користувачем згідно з Режимом та Інструкцією про порядок проведення робіт з відтворення водних живих ресурсів, затвердженою наказом Міністерства аграрної політики України від 08.06.2004р. № 215, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.09.2004р. за № 1142/9741.

Інструкція №215 втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2012р. № 414, яким затверджено Порядок штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання.

Пунктом 1.3. вказаного Порядку визначено, що меліорація умов природного розмноження - система заходів щодо поліпшення умов природного відтворення водних біоресурсів у водних об'єктах України (відновлення і рибогосподарська меліорація малих річок, установка різних ефективних і екологічно чистих штучних нерестовищ, відбудова та охорона природних нерестовищ та інші біотехнічні заходи, передбачені законодавством).

За пунктом 2.1. Порядку для проведення робіт зі штучного розведення (відтворення) водних біоресурсів (далі - відтворення), пов'язаних з подальшим вселенням їх у рибогосподарський водний об'єкт (його частину), виконавці відтворення (крім підприємств, які підпорядковані Держрибагентству України) повинні не пізніше ніж за два тижні подати до територіального органу Держрибагентства України (далі - територіальний орган рибоохорони), в зоні діяльності якого розташований відповідний рибогосподарський водний об'єкт (його частина), пакет документів, який включає, зокрема, біологічне обґрунтування щодо доцільності проведення робіт з відтворення (якщо відтворення здійснюється вперше), розроблене науковою установою, яке містить перелік меліоративних робіт, які слід здійснити для забезпечення нормальних умов існування об'єктів відтворення.

Відповідно до пункту 2.11. Порядку проведення робіт з відтворення, що не пов'язані з подальшим їх вселенням у рибогосподарські водні об'єкти (їх частини), та інших робіт, що належать до природоохоронних заходів (встановлення штучних нерестовищ, у тому числі штучних рифів-нерестовищ, рибогосподарська меліорація водних об'єктів, де розташовані природні місця відтворення тощо), здійснюється за відповідним науково-біологічним обґрунтуванням.

За пунктом 1.3. Інструкції №4 - режим рибогосподарської експлуатації водного об'єкта (далі - Режим) - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних живих ресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних видів, виконання якого забезпечує раціональне використання водних живих ресурсів рибогосподарського водного об'єкта або його ділянки.

Пунктом 2.1. Інструкції №4 передбачено для здійснення штучного розведення, вирощування водних живих ресурсів та їх використання подання користувачем до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України пакету документів, до якого входять, зокрема, режим погоджений з територіальним органом рибоохорони та територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, у зоні діяльності яких є рибогосподарський водний об'єкт, який розробляється на підставі науково-біологічного обґрунтування; науково-біологічне обґрунтування щодо рибогосподарського водного об'єкта.

За пунктом 2.2. Інструкції №4 науково-біологічне обґрунтування та проект Режиму на замовлення користувача розробляються рибогосподарською науково-дослідною установою, організацією відповідно до погодженої із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань рибного господарства України програми дослідних робіт. Програма дослідних робіт повинна містити методику, за якою проводитимуть дослідження.

Спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань рибного господарства України протягом місяця після отримання розглядаються надіслані користувачем документи і приймається відповідне рішення щодо затвердження Режиму (п. 2.4. Інструкції №4).

Спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань рибного господарства України визначено Державне агентство рибного господарства України, у відповідності з п. 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого Указом Президента України від 16 квітня 2011р. № 484/2011.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Южний - Аква" не звертався до Державного агентства рибного господарства України з пакетом документів щодо погодження режимів рибогосподарської експлуатації водних об'єктів, здійснення рибогосподарської меліорації водних об'єктів.

Здійснення відповідачем-2 аквакультури підтверджується звітами, які ним подано до Херсонрибохорони за 2012, 2013, 2014 роки, форма звіту передбачена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012р. № 141.

У 2012 році баланс площ виробничих потужностей водних об'єктів визначено 1304,8 га, що відповідає загальній площі ставків-накопичувачів №1, 2а, 2б, 3; куплено в інших суб'єктів рибопосадкового матеріалу за видами риб - 600 тис. шт. коропа, 300 тис. шт. рослиноїдних; вирощування та вилов товарної продукції: площа зариблених водних об'єктів - 1304,8, вирощено 25730 кг коропа, 2520 кг рослиноїдних, 27080 кг інших (карась, піленгас); реалізовано продукції аквакультури на 369 тис. грн., у т.ч. коропа 25730 кг вартістю 206 тис. грн., рослиноїдних 2520 кг вартістю 15 тис. грн., карася і піленгаса 27080 кг вартістю 148 тис. грн.

У 2013 році баланс площ виробничих потужностей водних об'єктів визначено 301,9 га, що відповідає загальній площі ставка-накопичувача №1; вирощування та вилов товарної продукції: площа зариблених водних об'єктів - 301,9 га, вирощено 32440 кг коропа, 7535 кг рослиноїдних, 40865 кг інших (карась, піленгас); реалізовано продукції аквакультури на 504 тис. грн., у т.ч. коропа 32440 кг вартістю 260 тис. грн., рослиноїдних 7535 кг вартістю 45 тис. грн., карася і піленгаса 40865 кг вартістю 199 тис. грн.

У 2014 році баланс площ виробничих потужностей водних об'єктів визначено 301,9 га, що відповідає загальній площі ставка-накопичувача №1; вирощування та вилов товарної продукції: площа зариблених водних об'єктів - 301,9 га, вирощено 31710 кг коропа, 1115 кг рослиноїдних, 19440 кг інших (карась, піленгас); реалізовано продукції аквакультури на 390,9 тис. грн., у т.ч. коропа 31710 кг вартістю 263,3 тис. грн., рослиноїдних 1115 кг вартістю 7,1 тис. грн., карася і піленгаса 19440 кг вартістю 120,5 тис. грн. (т. 2 а.с. 122-137).

Відповідно до довідок Херсонського обласного управління водних ресурсів, ТОВ "Южний-Аква" перераховано на рахунок відповідача-1 за 2012 рік - 137383,17 грн., за 2013 рік - 137383,16 грн., за 2014 рік - 137383,18 грн. (том 1 арк. спр. 52; том 2 арк. спр. 188).

Таким чином, враховуючи п. 1.1. оспорюваних договорів, зміст актів виконаних робіт щодо виконання комплексу робіт по очищенню ставків-накопичувачів шляхом використання рослиноїдних риб-меліораторів як біологічного засобу боротьби з масовим розвитком фітопланктонів, інформацію Херсонського аграрного державного університету про види риб, які відносяться до рослиноїдних риб-меліораторів та їх живлення, обсягів зариблення, вирощування та вилову рослиноїдних риб порівняно з іншими видами риби, апеляційний господарський суд зазначає, що в 2012 році ставки №1, 2а, 2б, 3, а в 2013-2014 роках ставок №1 використовувались для одержання сільськогосподарської продукції (риби) шляхом її штучного розведення та утримання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норми Закону України "Про аквакультуру", на які посилається відповідач-2, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки зазначений закон набрав чинності 01.07.2013р., а оспорювані правочини укладено 06.11.2012р.

Відповідно до частини 1 статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно з частиною 2 статті 235 Цивільного кодексу України якщо буде установлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Правова природа підряду полягає у спрямуванні волі і волевиявленні сторін на отримання результату від виконання робіт, при цьому роботу виконує підрядник, а оплачує замовник, а у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. Якщо ж сторони оформлюють договором підряду відносини оренди, то застосовуються положення про удаваний правочин.

Також, зі змісту приписів цивільного законодавства вбачається, що оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною, сторонами, вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 вказаного Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним - ст. 215 Цивільного кодексу України.

Дослідивши умови спірних договорів підряду, колегія суддів зазначає, що оспорювані угоди є удаваними правочинами, оскільки за своєю суттю є договорами оренди майна (ставків-накопичувачів, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи), виходячи з того, що за спірними договорами відповідач-2 фактично використовував майно для потреб аквакультури (рибництва), оплачуючи це користування відповідачу-1.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в редакції чинній на момент укладення оспорюваних угод, не можуть бути об'єктами оренди водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди.

Так, визначення гідротехнічної захисної споруди чинне законодавство не містить.

Але, відповідно п. 1.4. Правил технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 29.03.2004р. за № 251, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27.07.2004р.за № 932/9531 (із змінами та доповненнями), п. 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої наказом Держкоммістобудування і архітектури від 19.12.1995р. №252, гідротехнічні споруди - споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

За п. 3, 4 Положення про Державне агентство водних ресурсів України, яке затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 453/2011, основним завданням Держводагенства, є реалізація державної політики у сфері управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів, розвитку водного господарства і меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об'єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Відповідно до покладених на нього завдань Держводагенство виконує у межах повноважень функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління, розробляє та встановлює режими роботи водосховищ комплексного призначення, водогосподарських систем і каналів, затверджує правила їх експлуатації.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 326 Цивільного кодексу України, від імені та в інтересах держави право власності здійснюють відповідно органи державної влади.Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства та інші органи виконавчої влади; Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації; Національна академія наук України, галузеві академії наук. Державна керуюча холдингова компанія має статус уповноваженого органу управління щодо об'єктів управління державної власності, що передані до її статутного капіталу та статутного капіталу її корпоративних підприємств.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Право господарського відання та право оперативного управління - це речові права осіб, які не є власниками, що захищаються відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Приймаючи до уваги те, що на підставі оспорюваних угод, відповідач-2 фактично використовував державне майно - ставки-накопичувачі, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи, заборона на передачу в оренду якого встановлена законом, а відповідач-1 отримував за це плату, чим порушили права позивача-1 в сферу управління якого входить зазначений об'єкт, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що оспорювані правочини укладено з порушенням вимог чинного законодавства.

Отже, позовні вимоги про визнання недійсними вказаних правочинів є правомірними та підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає наступне.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статті 216 Цивільного кодексу України, можуть застосовуватися, коли правочин, який сторони насправді вчинили, суд визнає недійсним як оспорюваний.

У відповідності до статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Зі змістом ст. 236 Цивільного кодексу України кореспондується і положення ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України.

Враховуючи те, що оспорювані угоди на момент розгляду спору припинили свою дію, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для визнання судом припинення зобов'язань за договорами на майбутнє.

Крім того, у зв'язку з припиненням дії оспорюваних угод та за відсутністю доказів фактичної передачі відповідачу-2 ставків-накопичувачів, які є частиною водогосподарського комплексу гідротехнічних захисних споруд для Каховської зрошувальної системи, позовні вимоги про повернення майна задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 15.04.2015р. по справі №923/752/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Херсонського обласного управління водних ресурсів - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Херсонської області від 15.04.2015р. по справі №923/752/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 06.07.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Журавльов О.О.