РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015Справа №910/13677/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»про стягнення 3155,98 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Мирончук Ю.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 3155,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.09.2013, по вул. Жилянській, 142, в м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Деу», д.н.з. 01037ОО, Сулицьким С.Б., сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки «Ніссан», д.н.з. АА8971НН, під керуванням Мельник М.Ю.

У подальшому, позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Ніссан» - Мельник М.Ю. (страхувальник) договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ048197 від 12.01.2013, виплатив власнику пошкодженого страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 3155,98 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Деу», д.н.з. 01037ОО, було застраховано у ВАТ НАСК «Оранта», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 3155,98 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.01.2013 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Мельник М.Ю. (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ048197, за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Ніссан» д.н.з. АА8971НН, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду, 11.09.2013, по вул. Жилянській, 142, в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Деу», д.н.з. 01037ОО, під керуванням Сулицького С.Б., та автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АА8971НН, під керуванням Мельник М.Ю., внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2013 по справі № 761/24497/13-п Сулицького С.Б. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ048197 від 12.01.2013, на підставі страхового акту № UA027/L04/01 від 07.10.2013 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Ніссан», в розмірі 3155,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16633 від 08.10.2013.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку СТО - ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» № СЧ-0010036 від 17.09.2013, згідно з яким вартість відновлювальних робіт автомобіля «Ніссан», д.н.з. АА8971НН, становить 4595,68 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина водія автобуса марки «Деу», д.н.з. 01037ОО, Сулицького С.Б., у скоєнні вказаної ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Згідно з довідкою МТСБУ, наданою позивачем, цивільно-правова відповідальність власника автобуса марки «Деу», д.н.з. 01037ОО, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8465391 у ВАТ НАСК «Оранта», діючим на момент ДТП (11.09.2013). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АА8971НН, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ048197 від 12.01.2013, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. АА8971НН, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 122-31-1 від 10.01.2014, проте відповідач вказану заяву залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 2645,98 грн. виплаченого страхового відшкодування (3155,98 грн. - 510 грн. франшизи).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62; ідентифікаційний код 20782312) страхове відшкодування в сумі 2645 (двi тисячi шістсот сорок п'ять) грн. 98 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1531 (одна тисяча п'ятсот тридцять одна) грн. 76 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко