РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/11486/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ,
проВідшкодування шкоди в порядку регресу 4 825,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Красій Г.Д. (довіреність б/н від 30.12.2014р.)
від відповідача:Чала І.М. (довіреність б/н від 20.05.2015р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" (надалі - ПрАТ "СК "Юнівес", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", (надалі - НАСК "Оранта", відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 4 825,00 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і сплативши, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо- транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. порушено провадження у справі №910/11486/15 та призначено її до розгляду на 27.05.2015р.

27.05.2015р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про виправлення помилки у вступній частині ухвали по справі № 910/11486/15

Господарським судом міста Києва 27.05.2015р. відкладено розгляд справи у зв'язку із неявкою сторін на 10.06.2015р.

10.06.2015р. представниками відповідача та позивача через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду надано докази, витребувані ухвалою про порушення провадження у справі № 910/11486/15, зокрема, відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 10.06.2015р. представником позивача заявлено клопотання про заміну назви відповідача та за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 01.07.2015р.

01.07.2015р. представником позивача у судовому засіданні надані витребувані Господарським судом міста Києва докази, а представником відповідача фактично визнано позовні вимоги.

Також, в ході розгляду справи в господарському суді встановлено, що на даний час відповідач змінив найменування з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", що підтверджено відповідними довідками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, статутом та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи.

З урахуванням, прийнятого 17 вересня 2008 року Законом України "Про акціонерні товариства" відповідно до якого, всі діючі до цього часу акціонерні товариства повинні привести свої статути та інші внутрішні положення у відповідність до положень нового Закону, згідно з положеннями припиняється діяльність закритих та відкритих акціонерних товариств, зміна типів є обов'язковою для кожного акціонерного товариства.

Відповідно до положень статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Відповідно до роз'яснень пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, господарський суд зазначає про зміну найменування відповідача на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/11486/15-г.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014р. між ПрАТ "СК "Юнівес" (надалі - страховик), як страховиком, та Єрьоменко Тамарою Володимирівною (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір № 040-а/14/зп добровільного страхування наземного транспорту, за яким предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки/моделі Ford Kuga Trend, державний реєстраційний номер АЕ9825НС.

Відповідно до відомості № 9476307 сформованої АІПС ДТП станом на 23.12.2014р. про дорожньо-транспортну пригоду, 16.12.2014р. по вулиці Південне Шосе, н/п Орджонікідзевський, Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Honda Accord, державний реєстраційний номер АР0776ВТ, під керуванням Дрока Василя Володимировича та транспортним засобом марки/моделі Ford Kuga Trend, державний реєстраційний номер АЕ9825НС, під керуванням Єрьоменко Тамари Володимирівни, в наслідок чого транспортний засіб останньої отримав механічні пошкодження бокової лівої частини.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм Дроком В.В. Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою Токмаківського районного суду Дніпропетровської області № 195/2028/14-п від 26.12.2014р.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 17.12.2014р. страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором № 040-а/14/зп від 27.02.2014р.

Згідно до страхового акту № А-1924/ЗП від 23.12.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок № 128 від 17.12.2014р., а п.п. 14-15 страхового акту, встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 5 335,00 грн.

Позивач, керуючись умовами договору № 040-а/14/зп від 27.02.2014р., перерахував на рахунок виконавця відновлювального ремонту, а саме: ФОП Остапенко І.О. суму страхового відшкодування у розмірі 5 335,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2709 від 23.12.2014р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Honda Accord, державний реєстраційний номер АР0776ВТ, згідно полісу № АІ/1778746, на момент скоєння ДТП застрахована НАСК «Оранта» - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 20.01.2015р. ПрАТ "СК «Юнівес» звернулось до відповідача з претензією на регресне відшкодування та, не отримавши відповіді - 05.05.2015р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до НАСК «Оранта» про відшкодування майнової шкоди.

Водночас, відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав порядку визначення розміру відшкодування, а саме відсутності у матеріалах справи фотознімків із пошкодженням транспортного засобу страхувальника позивача. В останньому судовому засіданні представник НАСК "Оранта" фактично визнав позов.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Токмаківського районного суду Дніпропетровської області у справі 195/2028/14-п від 26.12.2014р. визнано винним Дрока В.В. у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі Honda Accord, державний реєстраційний номер АР0776ВТ, та в діях останнього передбачено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявної у матеріалах справи щодо полісу №АІ/1778746, цивільно-правова відповідальність Дрока В.В. на момент скоєння ДТП, , як водія забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Honda Accord, державний реєстраційний номер АР0776ВТ, застрахована відповідачем у справі - НАСК «Оранта» (діючий поліс на дату скоєння ДТП)

Таким чином відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Ford Kuga Trend, державний реєстраційний номер АЕ9825НС.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - Приватного акціонерного товариства "СК "Юнівес" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 040/а/14/зп від 27.02.2014р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Дрока В.В., як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013р. у справі №5011-23/10750-2012.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 5 335,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2709 від 23.12.2014р. В свою чергу, підставою визначення розміру збитку відповідно до страхового акту № А-1924/ЗП від 23.12.2014р. є рахунок № 128 від 17.12.2014р.

Оскільки в матеріалах справи відсутній висновок суб'єкта оціночної діяльності стосовно розміру заподіяної транспортному засобу страхувальника шкоди, господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Чинним законодавством України не встановлено, що лише звіт про оцінку є доказом, який визначає розмір завданого збитку власнику пошкодженого автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Крім того суд вважає, що дані, зазначені в ремонтній калькуляції № А-1924 від 23.12.2014р. відповідають встановленим в п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року. Зміст ремонтної калькуляції А-1924 від 23.12.2014р. не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми "Audatex", яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Реальним підтвердженням виплати страховиком суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення з зазначенням призначення платежу та інших відповідних реквізитів.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2011 у справі № 42/92, від 14.05.2013 у справі № 5011-7/16471-2012.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд міста Києва вважає рахунок № 128 від 17.12.2014р. належним і допустимим доказом визначення розміру збитку транспортного засобу страхувальника, в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ/1778746 передбачено франшизу розміром 510 грн., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування підлягає зменшенню. Остаточною позовною вимогою заявленою до відповідача є відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 4 825,00 грн. (5 335,00 грн. - 510,00 грн. франшизи)

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених у статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - НАСК «Оранта» не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "СК "Юнівес" до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (03680, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 72, ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 4 825 (чотири тисячі вісімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 06.07.2015 року.

Суддя В.В. Князьков