РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015Справа №910/9247/15

За позовом Спільного українсько-російсько-англійського товариства з обмеженою

відповідальністю "Славсант"

до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ"

про визнання правовідносин припиненими

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Галкін М. Г. (дов. від 01.01.2015)

Від відповідача: Калашнікова О. О. (дов. від 21.01.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 02.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання припиненими правовідносин по кредитному договору № 1-0021/13/22-KL від 08.11.2013.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2015 порушено провадження у справі №910/9247/15 та призначено до розгляду на 20.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 02.06.2015, в зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника позивача та неподання ним витребуваних судом доказів.

В судовому засіданні 02.06.2015 судом оголошувалась перерва до 11.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення справи № 910/9247/15 на п'ятнадцять днів, розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 02.07.2015.

В судове засідання 02.07.2015 представники сторін з'явились, надали суду усні та письмові пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши в судовому засіданні подане відповідачем через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва 25.05.2015 клопотання про припинення провадження у справі, яким відповідач просив суд припинити провадження у справі № 910/9247/15 з підстав наявності іншого рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/7658/14 від 18.06.2014 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до положень п. 2) ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який у межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як встановлено судом підставами позову у справі № 910/7658/14 позивач зазначив звернення до відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленою листом вих. № 310 від 21.03.2014, яке у відповідності до ст. 601 ЦК України проводиться за заявою однієї із сторін та відмову відповідача від здійснення зарахування однорідних зустрічних вимог за кредитним договором № 1-0021/13/22-КL від 08.11.2013 та договором банківського рахунку № 1- 62200/259777 від 29.08.2013.

Підставами позову у справі № 910/9247/15 позивач вказав звернення до відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленою листом вих. № 242/02-24 від 06.03.2014, яке у відповідності до ст. 601 ЦК України проводиться за заявою однієї із сторін та відмову відповідача від здійснення зарахування однорідних зустрічних вимог за кредитним договором № 1-0021/13/22-КL від 08.11.2013 та договором банківського рахунку № 1- 62200/259777 від 29.08.2013.

Отже, підстави позовів у справах № 910/7658/14 та 910/9247/15 є різними, відтак не має підстав для задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 910/9247/15 у відповідності до п. 2) ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позовні вимоги мотивовані мовчазною відмовою відповідача провести зарахування однорідних зустрічних вимог за заявою позивача, при наявності між сторонами однорідних зобов'язань строк виконання яких настав.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених ним у відзиві на позовну заяву, що був поданий представником відповідача в судовому засіданні 02.07.2015, зокрема, з підстав недоведеності факту настання строків виконання зобов'язань та неоднорідності зобов'язань.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

08.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (кредитор, відповідач) та Спільним українсько-російсько-англійським товариством з обмеженою відповідальністю "Славсант" (позичальник, позивач) було укладено кредитний договір № 1-0021/13/22 - KL (далі - кредитний договір), з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався на умовах, визначених даним договором надавати позичальнику кредитні кошти окремими частинами на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної договором граничної суми коштів, а позичальник зобов'язався вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом всього періоду дії договору, максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 30 000 000,00 грн.

Відповідно до додаткового договору № 3 від 22.01.2014 до кредитного договору, сторони визначили, що починаючи з 22.01.2014 максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 15 000 000, 00 грн.

Пунктом 1.4 кредитного договору визначено, що кінцевий термін, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 29.08.2014.

Відповідно до пункту 4.2. кредитного, договору сторони домовились, що з метою погашення вимог за цим договором позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку позичальника, а також з будь-яких інших рахунків (поточних, вкладних) позичальника, що будуть відкриті у кредитора.

Так доручення можуть бути реалізовані кредитором за умови настання терміну виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів та/або комісій з моменту настання такого терміну і в сумі, яка дорівнює сумі заборгованості позичальника перед кредитором, включаючи можливу неустойку (штра, пеню), а у випадку недостатності коштів для повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором - кошти в наявній (доступній) сумі.

Пунктом 4.2.1. кредитного договору сторонами погоджено, що договірне списання здійснюється на підставі кредитного договору з оформленням кредитором відповідного розрахункового документу (меморіальний ордер тощо) без будь - яких додаткових погоджень з боку позичальника. При договірному списанні на підставі кредитного договору кредитор одночасно виступатиме і отримувачем коштів і банком отримувача.

Нормами статті 1066 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

29.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (банк, відповідач) та Спільним українсько-російсько-англійським товариством з обмеженою відповідальністю "Славсант" (клієнт, позивач) укладено договір банківського рахунку № 1- 62200/259777 (далі - договір банківського рахунку), відповідно до умов якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.

Як зазначено позивачем, станом на 06.03.2014 на поточному рахунку позивача № 9777 в ПАТ "Банк Форум" знаходилось 15 325 608, 00 грн.

Пунктом 3.1.11. договору банківського рахунку передбачено, що банк має право здійснювати на свою користь договірне списання коштів з рахунку клієнта з метою здійснення розрахунків (погашення вимог банка) за договором банківського рахунку та/або будь - якими іншими договорами про надання банківських послуг, укладеними або такими, що будуть укладені між сторонами. Зазначене право на договірне списання коштів може бути реалізоване банком за умови настання терміну виконання клієнтом своїх відповідних зобов'язань (обов'язків) щодо здійснення розрахунків (платежів) в сумі, яка дорівнює розміру таких зобов'язань (обов'язків) за договором банківського рахунку та/або будь-якими іншими договорами про надання банківських послуг, укладеними або такими, що будуть укладені, між сторонами, а у випадку недостатності коштів для здійснення розрахунків в повному розмірі - кошти в наявній (доступній) сумі.

Відповідно до п. 3.1.11.1. договору банківського рахунку договірне списання здійснюється на підставі договору банківського рахунку з оформленням банком відповідного розрахункового документу (меморіальний ордер тощо) без будь - якого додаткового погодження з боку клієнта. При договірному списанні на підставі договору банківського рахунку банк одночасно виступатиме і отримувачем коштів і банком отримувача.

Згідно п. 4.5. договору банківського рахунку клієнт доручає банку здійснювати договірне списання заборгованості клієнта перед банком за надані послуги/проведені операції за договором банківського рахунку та/або іншими договорами, укладеними між банком та клієнтом. Сторони домовились, що сума такої заборгованості списується у першочерговому порядку.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що оскільки станом на 06.03.2014 за кредитним договором у позивача була наявна заборгованість у розмірі 25 108 737, 13 грн., а на поточному рахунку позивача на вказану дату знаходилося 15 325 608, 00 грн., та на депозитному рахунку позивача на вказану дату знаходилося 12 519 792, 50 грн., то позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 242/02-24 від 06.03.2014 (вх. № 678 від 06.03.2014) про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповіді на яку позивач не отримав.

За твердженням відповідача, банк не отримував заяву позивача вих. № 242/02-24 від 06.03.2014, і за вхідним номером 678 від 06.03.2014 зареєстрований лист іншої юридичної особи ніж позивач.

Враховуючи те, що відповідачем не здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором № 1-0021/13/22- KL від 08.11.2013.

Відповідач - ПАТ "Банк Форум", заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що на час звернення з даним позовом до суду між сторонами не існувало зустрічних однорідних вимог, а також, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено обмеження на зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому вимоги позивача не можуть бути задоволеними, у зв'язку з запровадженням у ПАТ "Банк Форум" тимчасової адміністрації.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки станом на 06.03.2014 за загальна заборгованість позивача складала (як вбачається із копії заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог) 25 108 737, 13 грн., а разом на поточному рахунку позивача та депозитному на вказану дату знаходилося 27 845 400, 50 грн., то позивач вважає, що зобов'язання за кредитним договором мають бути припиненими внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв'язку з чим, позивач звернувся до відповідача з заявою вих. №242/02-24 від 06.03.2014 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Проте, ані наявність грошових коштів на рахунках позивача у відповідних розмірах, ані розмір заборгованості станом на 06.03.2014 матеріалами справи не підтверджений. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів - банківських виписок, що станом на 06.03.2014 на поточному рахунку позивача № 9777 в ПАТ "Банк Форум" знаходилось 15 325 608, 00 грн.

Також, позивачем не надано в матеріали справи жодних доказів із яких би вбачався дійсний розмір його заборгованості перед відповідачем станом на 06.03.2014.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.05.2015 по справі № 922/928/15 копія якого наявна в матеріалах справи встановлена заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором в розмірі 7 675 787, 59 грн. станом на 14.01.2015.

Крім того, позивачем в матеріали справи не надано доказів із яких би вбачалося, строк виконання яких зобов'язань за кредитним договором для позивача настав станом на 06.03.2014.

Водночас, згідно викладеного в рішенні Господарського суду Харківської області від 15.05.2015 по справі № 922/928/15 обов'язок по сплаті процентів за кредитним договором виник лише 31.03.2014, зустрічний обов'язок по поверненню депозиту виник лише 14.10.2014.

Згідно умов кредитного договору кінцевий термін повного погашення заборгованості за кредитом - 29.08.2014.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вище наведене, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань в одному із яких одна сторона є кредитором, боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Крім того, вимоги які можуть підлягати зарахуванню мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково- касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Згідно з п. 6.5 Постанови НБУ № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Враховуючи викладене, відповідач мав право, але не був зобов'язаний здійснювати договірне списання коштів з рахунків позивача, а тому твердження позивача про здійснення договірного списання саме як зобов'язання відповідача є таким, що не відповідає дійсності.

За умовами договору банківського рахунку та згідно положень чинного законодавства договірне списання є правом банку, а не його обов'язком, за таких обставин не має підстав стверджувати, що між сторонами були наявні зустрічні однорідні зобов'язання, і обставини справи на які посилається позивач в позовній заяві доказами, які б відповідали вимогам ст. 34 ГПК України, не доведені.

Сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Спільного українсько-російсько-англійського товариства з обмеженою відповідальністю "Славсант" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.07.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк