ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" липня 2015 р.Справа № 924/840/15
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Радченя Д.І., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" м.Шаргород Вінницької області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 с.Малашівці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 14 124,67 грн.

представники сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.05.2015 року порушено провадження у справі №924/840/15 за позовом ПП "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" м.Шаргород до ФОП ОСОБА_1 с.Малашівці Хмельницького району про стягнення 14124,67грн. заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №45414 від 01.09.2014р., з яких 7658,60 грн. сума основного боргу за отриманий товар, 4162,09 грн. інфляційні втрати, 153,22 грн. - 3% річних, 2150,76 грн. пеня.

Про дату розгляду справи в судовому засіданні сторони повідомлені належним чином. Ухвала про порушення провадження у справі від 27.05.2015 р. надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке вручене відповідачу (ОСОБА_1), відповідно до поштового повідомлення про вручення.

Ухвали суду від 27.05.2015 року, 16.06.2015р. та від 25.06.2015р. направлені рекомендованими листами на адресу відповідача зазначену в позовній заяві та спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також на адресу відповідача, зазначену в накладних на отримання товару (м. Хмельницький, вул.Львівське шосе, 2/1.). Ухвали суду, відповідно до судових повісток, були вручена ОСОБА_1 по адресі - Хмельницький р-н с.Малашівці вул.Центральна, 38.

Ухвала суду, яка направлялася на адресу відповідача м.Хмельницький, вул.Львівське шосе, 2/1, повернулися на адресу суду з відміткою про повернення "за закінченням терміну зберігання".

В судовому засіданні - 25.06.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримував та наполягав на їх задоволенні, посилаючись при цьому, що вони підтверджені поданими доказами.

Повноважний представник відповідача в судові засідання 16.06.2015р., 25.06.2015., 09.07.2015р. не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, доказів поважності причин невиконання вимог суду не подав.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 64 ГПК України, ухвали надсилаються сторонам за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином. Аналогічна позиція викладена в п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне.

1 вересня 2014 року між ПП "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" (продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за №45414, у відповідності до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю лікарські препарати, засоби санітарії, гігієни та предмети догляду за хворими, в подальшому „товар", а покупець в свою чергу прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.2 договору постачання товару здійснюється частинами, асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних та інших супровідних документах, що є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що доказом передачі партії товару у власність покупця є товарна накладна, оформлена належним чином, з підписом уповноваженої особи покупця та прикладенням печатки чи штампу покупця.

Як стверджує позивач, на виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - лікарські препарати, по накладних: №РФ-00324443, РФ-0032526, РФ-0032527, РФ-0032528, РФ-0032529 за 01.09.2014р. з терміном оплати до 08.09.2014, №РФ-0034112, №РФ-0034113, №РФ-0034044, №РФ-0034144, №РФ-0034162, №РФ-0034163 за 11.09.2014р. з терміном оплати до 18.09.2014р., №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р. з терміном оплати до 06.10.2014р., на загальну суму 40 764,60грн.

Ціна на товар відповідно до цього договору є погодженою між сторонами та зазначена у товарних накладних на кожну партію товару. Розрахунки за товар здійснюються у строк, зазначений у товарній накладній. Загальна вартість договору складається з сумарної вартості відвантажених партій товару. (розділ 4 договору).

Свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу, за №45414 відповідач виконав частково, перерахувавши кошти в загальній сумі 33106,00грн.

Так, по накладних №РФ-00324443, РФ-0032526, РФ-0032527, РФ-0032528, РФ-0032529 за 01.09.2014р. відповідачем розрахунки проведенні повністю та в терміни зазначенні в накладних (до 08.09.2014р.).

По накладних №РФ-0034112, №РФ-0034113, №РФ-0034044, №РФ-0034144, №РФ-0034162, №РФ-0034163 за 11.09.2014р. та накладних №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р. відповідач розрахувався з порушенням встановленого терміну для оплати. Так остання проплата відповідачем була здійснена 08.04.2015р. і як наслідок, станом на момент звернення до суду, залишається несплоченим борг в сумі 7658, 60грн.

На підтвердження цього позивачем надано виписки по рахунку.

Згідно п. 5.2 договору, 1.2. за несвоєчасну оплату отриманого товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи, що відповідач своїх зобовязань щодо оплати одержаного товару належним чином не виконав, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України та згідно п.5.2 договору, просить стягнути з відповідача крім сум основного боргу - 4162,09 грн. інфляційні втрати, 153,22 грн. - 3% річних, 2150,76 грн. пеня.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом взято до уваги таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 11 та 509 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення, цивільних прав та обовязків сторін є укладення між ними договору. В силу зобовязання боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, тобто сплати боргу.

Судом враховується, що 1 вересня 2014 року між ПП "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" (продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за №45414, у відповідності до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю лікарські препарати, засоби санітарії, гігієни та предмети догляду за хворими, в подальшому „товар", а покупець в свою чергу прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.2 договору постачання товару здійснюється частинами, асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних та інших супровідних документах, що є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що доказом передачі партії товару у власність покупця є товарна накладна, оформлена належним чином, з підписом уповноваженої особи покупця та прикладенням печатки чи штампу покупця.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - лікарські препарати, по накладних: №РФ-00324443, РФ-0032526, РФ-0032527, РФ-0032528, РФ-0032529 за 01.09.2014р. з терміном оплати до 08.09.2014, №РФ-0034112, №РФ-0034113, №РФ-0034044, №РФ-0034144, №РФ-0034162, №РФ-0034163 за 11.09.2014р. з терміном оплати до 18.09.2014р., №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р. з терміном оплати до 06.10.2014р., на загальну суму 40 764,60грн. (копії знаходиться в матеріалах справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Ціна на товар відповідно до цього Договору є погодженою між сторонами та зазначена у товарних накладних на кожну партію товару. Розрахунки за товар здійснюються у строк, зазначений у товарній накладній. Загальна вартість договору складається з сумарної вартості відвантажених партій товару. (розділ 4 договору).

Свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу, за № 45414 відповідач виконав частково, перерахувавши кошти в загальній сумі 33106,00грн. і як наслідок, станом на момент звернення до суду, залишається несплоченим борг в сумі 7658, 60грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач своїх зобовязань щодо оплати одержаного товару належним чином не виконав, тому позивачем, керуючись ст. 625 ЦК України, нараховано до стягнення з відповідача 4162,09 грн. інфляційних втрат та 153,22 грн. - 3% річних, які обраховані за період прострочення терміну оплати встановленого в накладних №РФ-0034112, №РФ-0034113, №РФ-0034044, №РФ-0034144, №РФ-0034162, №РФ-0034163 за 11.09.2014р. та накладних №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних нарахувань та річних, встановив, що нарахування інфляційних та 3% річних проведено правомірно.

При цьому враховується, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Стаття 546 ЦК України, передбачено забезпечення зобов'язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 549 цього ж кодексу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем, у відповідності до 5.2 договору, нараховано до стягнення з відповідача 2150,76 грн. пені, нарахованої по накладних №РФ-0034112, №РФ-0034113, №РФ-0034044, №РФ-0034144, №РФ-0034162, №РФ-0034163 за 11.09.2014р. за період з 18.09.2014р. по 20.10.2014р. та по накладних №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р. за період з 07.10.2014 по 22.05.2015р.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд, перевіривши правильність нарахування пені, дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, оскільки по накладних №РФ-0037953, №РФ-0038050 за 29.09.2014р. вирахуванню підлягає період з 07.10.2014 по 07.04.2015р. (182 дні), тому стягненню підлягає пеня в сумі 1 623, 64грн.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги про стягнення 13597 грн.55 коп. є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню, а в частині стягнення пені в сумі 527грн.12коп. необхідно відмовити.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір доведено до розгляду в суді з вини відповідача, то, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 44-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" м.Шаргород Вінницької області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 с.Малашівці Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 14 124,67 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул.Центральна, 38, с.Малашівці Хмельницького району Хмельницької області, ід.код НОМЕР_1) на користь приватного підприємства "O.L.KAR. Фарм-Сервіс" (м.Шаргород Вінницької області, вул.Леніна, 272 В, ) - 7658,60 грн. (сім тисяч шістсот п'ятдесят вісім грн. 60коп.) основного боргу, 4162,09 грн. (чотири тисячі сто шістдесят дві грн. 09коп.) інфляційні втрати, 153,22 грн. (сто п'ятдесят три грн.22коп.) - 3% річних, 1 623, 64грн. (одна тисяча шістсот двадцять три грн. 64коп.) пеня та 1827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - 23500, Вінницька обл., м.Шаргород, вул.Леніна, 272В;

3 - відповідачу - 31335, Хмельницька обл., Хмельницький район, с.Малашивці, вул.Центральна, б.38.