Господарський суд Чернігівської області
===========================================================================================================================================
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" червня 2015 р. Справа № 927/657/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Заступника прокурора Чернігівської області

14000, вул. Князя Чорного,9, м.Чернігів;

в інтересах держави

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду Державного майна України

по Чернігівській області

14000, пр.Миру, 43, м.Чернігів;

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_2;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чернігівська гідрогеолого-меліоративна експедиція,

юридична адреса: 14032, вул. Бєлова, 11, м.Чернігів

предмет спору: - визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №191-12 від 08.10.2012;

- зобов'язання повернути майно;

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лепська Н.П. (посв. №016236 від 16.04.2013р.) - прокурор відділу;

від відповідача-1: Теслюченко Т.Л. ( дов. №11 від 15.05.2015р.) - начальник відділу;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: Снітко Н.Г. (дов.№б/н від 15.05.2015р.) - представник;

в с т а н о в и в :

Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чернігвської гідрогеолого-меліоративної експедиції про:

- визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №191-12 від 08.10.2012р.;

- зобов'язання ФОП ОСОБА_1 передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Чернігівській області майно державної власності - нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., розташованих за адресою по АДРЕСА_3.

В судовому засіданні 04.06.2015, до розгляду спору по суті, прокурором подано заяву про уточнення позовних вимог №05/1-39-15 від 04.06.2015р., яка розцінена судом як заява про зміну предмета позову та така, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вказаної заяви прокурор просить суд:

- визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №191-12 від 08.10.2012р.;

- зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 передати балансоутримувачу - Чернігівській гідрогеолого-меліоративній експедиції майно державної власності - нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., розташованих за адресою по АДРЕСА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначає, що при укладенні договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності за №191-12 від 08.10.2012р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області було неправильно застосовано ставку визначення розміру орендної плати по договору, а саме 5% замість 30% для розміщення салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів, чим порушено умови Закону України «Про оренду державного та комунального майна України» та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції іі розподілу.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05.05.2015р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 18.05.2015р., після чого розгляд справи відкладався до 04.06.2015р., 22.06.2015 та в судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.06.2015 відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 04.06.2015.

Третьою особою подано пояснення від 29.05.2015р. в яких просить визнати недійсним договір оренди від 08.10.2012р. №191-12 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівський області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, а також зобов'язати ФОП ОСОБА_1 передати йому, як балансоутримувачу, майно державної власності - нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., що розміщене за адресою: АДРЕСА_3 та перебуває на балансі Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції.

Відповідачем-1 надано пояснення по справі в яких зазначено, що Фонд дотримався всіх вимог Закону при укладенні спірного договору, зокрема ЗУ «Про оренду державного та комунального майна України», а відтак відсутні підстави для визнання даного договору недійсним.

Представник відповідача-2 заперечує проти позову та просить відмовити позивачу в його задоволенні.

Розглянувши подані прокурором, позивачем та відповідачами документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача, відповідача і прокурора, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

08.10.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі - Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Орендатор) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №191-12 ( далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, без права приватизації та передачі в суборенду державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно-нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м. (надалі-Майно), розміщене за адресою: АДРЕСА_3, що перебуває на балансі Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції (надалі -Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно їз звітом про оцінку на 31.07.2012 і становить за незалежною оцінкою 258356,47 грн.

За юридичною природою вказаний Договір є договором оренди, а тому до спірних правовідносин застосовуються норми глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Орендоване майно є державною власністю, а тому на спірні правовідносини поширюється також дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна"

У відповідності до частини першої ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі - Закон) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Так, відповідно до п.1.2. Договору, майно передається в оренду для розміщення лазні.

Відповідно до п.10.1 Договору, цей Договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 08 жовтня 2012 року до 06 жовтня 2015 року.

Зміна до умов цього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою Стороною.

Відповідно до п.2.1. Договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання - передачі Майна.

08.10.2012 між Орендодавцем та Орендарем складено акт приймання-передачі в строкове платне користування, без права приватизації, передачі в суборенду, переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально-визначене (нерухоме) майно - нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_3, що перебуває на балансі Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції (надалі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно із звітом про оцінку на 31.07.2012 і становить за незалежною оцінкою 258356,47 грн.

Даний акт складний у трьох примірниках та підписаний повноважними представниками Орендодавця, Балансоутримувача та Орендарем.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За змістом положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в останньому врегульовані питання, зокрема, щодо організаційних відносин, пов'язаних з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності (ст.1 Закону).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Звертаючись до господарського суду з позовом, заступник прокурора Чернігівської області зазначив, що сторонами під час укладення договору в порушення ЗУ «Про оренду державного і комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. за №786 було невірно визначено орендну ставку орендованого державного майна.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року зазначено, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, у зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205- 210, 640 ЦК України тощо).

Виходячи з викладеного, господарський суд зазначає наступне:

У відповідності до частин першої та п`ятої ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Відповідно до п.3.1. Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (із змінами) (далі - Методика) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2012р. - 1071,10грн. Орендна плата за перший місяць оренди -вересень 2012р визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2012.

Відповідно до п.8 Методики, У разі оренди нерухомого майна (крім оренди нерухомого майна фізичними та юридичними особами, зазначеними у пункті 10 цієї Методики) розмір річної орендної плати визначається за формулою:

Вп x Сор

Опл = ------------;

100

де Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки, грн.; Сор - орендна ставка,визначена згідно з додатком N 2.

Додаток 2 до Методики передбачає орендні ставки використання орендарем нерухомого майна за цільовим призначенням.

Так, в матеріалах справи міститься розрахунок орендної плати, який відповідно до п.12 Договору є невід'ємною його частиною.

Відповідно до зазначеного розрахунку сторони погодили, що нежитлові приміщення на 2-му поверсі будівлі механічної майстерні за адресою АДРЕСА_3 площею 84,6кв.м., оцінені в 258 356,47грн. (відповідно до незалежної оцінки станом на 31.07.2012) і за використання зазначеного майна застосовано ставку 5%, що передбачена для суб'єктів господарювання, що здійснюють побутове обслуговування населення.

Відповідно до акту обстеження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 18 лютого 2015 року комісія у складі представників орендаря, балансоутримувача і орендодавця здійснила обстеження нежитлових приміщень площею 84,6кв.м. на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні, розташованої за адресою м. Чернігів, вул. Бєлова,11 та встановила, що дані приміщення пристосовані для надання послуг лазні.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за кодом КВЕД є діяльність із забезпечення фізичного комфорту (код 96.04.)

Так, відповідно до Національного класифікатора України «Класифікація видів економічної діяльності ДК009:2010», що затверджена наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики код 96.04 діяльність з забезпечення фізичного комфорту входить до секції S - інші послуги та відповідно до NACE (Статистичної класифікації видів економічної діяльності Європейського Співтовариства) має код 93.04.

Слід зазначити, що наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 19.02.2011 за №51 затверджено галузевий класифікатор «Класифікація послуг і продукції у сфері побутового обслуговування» (ГК 201-01-2001), відповідно до загальних положень якого галузеву класифікацію послуг і продукції (далі - ГКПП) розроблено на основі Державного класифікатора України ДК 009-96 «Класифікація видів економічної діяльності» з метою визначення видів послуг та продукції, які виробляються у сфері побутового обслуговування, та їх об'єднання за однорідними видами діяльності.

Так, в категорію 01.170.00 «послуги, пов'язані з доглядом за тілом людини» віднесені послуги: лазень, саун, кабінетів масажу, соляріїв, водолікувальні процедури, послуги з особистої гігієни інше і зазначена категорія до NACE (Статистичної класифікації видів економічної діяльності Європейського Співтовариства) має також код 93.04.

Отже, Галузевий класифікатор надає більш детальний перелік надання послуг, що об'єднуються за однорідними видами діяльності та видаляються в групи/категорії.

Виходячи з налізу вказаних норм, такі види послуг як лазні, сауни, кабінети масажу інше входять до однієї групи/категорії.

А відтак, враховуючи, що Додаток 2 Методики не містить окремої ставки для такого виду надання послуг як лазня, то цілком обґрунтовано, що використання орендарем нерухомого майна як лазні передбачає застосування орендної ставки 30%, як за розміщення салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів.

Слід зазначити, що Чернігівський окружний адміністративний суд у постанові від 05.05.2014 по справі №825/1143/14 встановив факт, що при укладенні договору оренди від 08.10.2012 №191-12 було застосовано орендну ставку в розмірі нижчу (5%) за передбачену вимогами чинного законодавства (30%).

Зазначена постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного, при укладенні спірного Договору сторони порушили вимоги Закону, зокрема ст.19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та положення п.4 додатку 2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 та невірно застосували розмір орендної ставки, а відтак у суду є підстави для визнання недійсним спірного Договору.

Що стосується вимоги прокурора щодо повернення спірного орендованого майна, то господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.216 ЦК України, правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до частини 3 ст.207 Господарського кодексу України, виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Виходячи з вищезазначених норм та враховуючи той факт, що зобов'язання за спірним договором припиняються на майбутнє, а тому кожна із сторін договору оренди не може повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а відтак неможливо до спірних правовідносин застосувати реституцію.

Відповідно до п.10.9 Договору, у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох днів повертається орендарем Балансоутримувачу.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В даному випадку, на момент подачі позову, зобов'язання за спірним Договором не були припиненими, а відтак було відсутнє порушене право заінтересованої особи (Балансоутримувача) щодо не отримання орендованого майна.

Слід також зазначити, що Балансоутримувачем (Чернігівською гідрогеолого-меліоративною експедицією) самостійні вимоги щодо повернення орендованого майна (нежитлові приміщення на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., розташованих за адресою по АДРЕСА_3) в даному позовному провадженні не заявлялись.

Виходячи з викладеного, вимоги щодо повернення нежитлових приміщень на 2-му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв.м., розташованих за адресою по АДРЕСА_3 Балансоутримувачу - Чернігівській гідрогеолого-меліоративній експедиції задоволенню не підлягають.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №191-12 від 08.10.2012, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) та Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Чернігівській області (14000, пр.Миру, 43, м.Чернігів, ).

В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Чернігівській області (14000, пр.Миру, 43, м.Чернігів, ) в доход Державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, МФО 853592, ) 609,00грн. судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) в доход Державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, МФО 853592, ) 609,00грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна0

8 1ППоа

Повний текст рішення підписано 6 липня 2015 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна