КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/11522/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гончарова С.А.

розглянув апеляційну скаргу КП "Київреклама" на рішення господарського суду м.Києва від 27.05.2015 року № 910/11522/14(суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С."

до Комунального підприємства виконавчого органу Київської

міської ради (КМДА) "Київреклама"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого

органу Київської міської ради (КМДА)

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

позивача-Онищенко Б.Г. за довіреністю

відповідача-Борисюк О.В. за довіреністю

третя особа-не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.05.2015 р. у справі № 910/11522/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." задоволено, визнано недійсним Договір № 1111/13 від 07.08.2013 р. на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "О.М.С." та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама", з відповідача на користь позивача стягнуто 2 679,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні, представник позивача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Враховуючи наявність у матеріалах справи поштових повідомлень про отримання сторонами у справі ували апеляційного суду про призначення справи до розгляду з зазначенням місця, дати та часу, приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність представника третьої особи.

Справа розглядалась неодноразово.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 07.08.2013р. між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - підприємство, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (далі - розповсюджувач, позивач) було укладено Договір № 1111/13 на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва (далі - Договір), за яким на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце(-я) для розміщення рекламного(-их)' засобу(-ів), дозволу(-ів) на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого(-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення, рекламного (-их) засобу(-ів) (далі - РЗ), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким(-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - Право тимчасового користування), за умов повного дотримання розповсюджувачем цього Договору та Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року №37/6253, з наступними змінами та доповненнями.(далі - Порядок), а розповсюджувач - користуватися наданим йому правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами цього договору перераховувати плату за право тимчасового користування виключно на поточний рахунок підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов'язки за цим договором та не зловживати наданими розповсюджувачу правами.

Згідно п. 3.1 Договору адресні програми на пріоритет - це перелік місць для розміщення РЗ, на які розповсюджувачем встановлено пріоритет. Адресна програма на пріоритет має відображати перелік місць для розміщення РЗ, на які встановлено пріоритет, дату та строк дії пріоритету, відомості про плату за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів за місяць.

Відповідно до адресних програм на пріоритети № 1, 2, 3 до Договору за позивачем як розповсюджувачем зовнішньої реклами установлено приорітет на місця розташування рекламних засобів - конструкцій на даху будинку (будівлі) за адресою: Святошинський район, проспект Перемоги, 136, визначено строки дії пріоритету та розмір плати за місяць.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що після укладення Договору, йому стало відомо, що вказаний будинок (нежитлові приміщення) за адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Перемоги, 136, до комунальної власності територіальної громади м. Києва не належить, а є приватною власністю окремих фізичних та юридичних осіб, в тому числі і позивача, що підтверджується свідоцтвами про право власності, договорами дарування та іншими документами, позивач вважає, що оскільки власниками вищевказаних нежитлових приміщень, на даху яких розміщені рекламні конструкції, є позивач та інші юридичні та фізичні особи, а не територіальна громада м. Києва, договір має бути визнано недійсним.

Таким чином, ввівши його в оману щодо перебування у комунальній власності місць розміщення рекламних засобів, відповідач порушив приписи законодавства: п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067, п. 3.1.1 Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради 22.09.2011 р. № 37/6253.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що згідно з додатком № 8 до Розпорядження КМДА №1112 від 10.12.2010 року "Про питання організації управління районами в місті Києві", у комунальній власності Святошинської районної в місті Києві держаної адміністрації перебуває лише Центр позашкільної роботи по проспекту Перемоги, 136, загальною площею 2017 кв.м., в той час як спірний Договір укладений на розміщення рекламних засобів саме на даху частини будинку, що не належить до комунальної власності, що також підтверджується наданими копіями дозволів на розміщення рекламних засобів №№ 33727-13, 33728-13, 33645-13, оригінали яких також були надані суду для огляду у судовому засіданні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ввів позивача в оману при укладенні Договору, оскільки рекламні засоби знаходяться на фасаді будинку, який перебув станом на дату укладення Договору та перебуває на теперішній час у приватній власності фізичних та юридичних осіб та знаходиться на балансі позивача.

Крім того зазначив, що частина будівлі по проспекту Перемоги, 136, де розміщено рекламні засоби, не перебуває у комунальній власності і знаходиться на балансі та управляється не комунальним підприємством, то відповідач при укладенні Договору надав позивачу недостовірну інформацію. Отже, Договір суперечить вимогам Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 та Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради 22.09.2011 р. № 37/6253, оскільки передані в оренду місця для розміщення реклами не перебувають у комунальній власності.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач вказує на те, що у нежитловому будинку до комунальної власності належать нежитлові приміщення площею 2017кв.м., в яких розміщується Центр позашкільної роботи, які зараховані до комунальної власності територіальної громади міста рішенням Київської міської ради № 284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», а розпорядженням виконкому Київської міської ради (КМДА) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» затверджено переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних у місті Києві державних адміністрацій, зокрема, до сфери управління Шевченківської РДА був переданий спірний об'єкт. Належність об'єкту до комунальної власності підтверджується листами третьої особи у справі та наданими у суді першої інстанції поясненнями. Крім того, суд не звернув увагу на те, що на праві приватної власності належать приміщення, а не фасади будинку, що перебувають в обслуговуванні відповідача, тому перебування нежилого приміщення у приватній власності коли весь будинок, в якому воно перебуває, знаходиться в комунальній власності, не може бути підставою для несплати за користування місцем для розміщення об'єкта зовнішньої реклами.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з статтею 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу" унормовано, що зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. За приписами статті 16 названого Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

За необхідності, для встановлення вказаного терміну, робочий орган може вимагати від заявника надання копії договору з власником чи уповноваженою ним особою або лист зазначеної особи про надання у користування місця для розташування спеціальної конструкції протягом відповідного терміну.

Підпунктом 4.2 пункту 4 Правил встановлено, що дозвіл надається строком на п'ять років, якщо: менший строк не зазначено у заяві розповсюджувача зовнішньої реклами; менший строк не встановлено погодженням власника місця розташування спеціальної конструкції або уповноваженим органом (особою), з урахуванням погодження утримувачів інженерних комунікацій та інших уповноважених осіб. При цьому дозвіл не може бути виданий на термін більший, ніж погоджений з власником місця розташування спеціальної конструкції. При необхідності, для встановлення вказаного терміну робочий орган може вимагати від заявника надання копії договору з власником чи уповноваженою ним особою або лист зазначеної особи про надання у користування місця для розташування спеціальної конструкції протягом відповідного терміну.

У п. 6.2.1 Правил визначено, що дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим органом (особою), а п. 6.4 - що строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл. У випадку прострочення терміну подачі заяви на продовження строку дії дозволу та/або експертного висновку розповсюджувач зовнішньої реклами оформлює новий дозвіл у встановленому цими Правилами порядку. Відмова у продовженні строку дії дозволу може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством України.

Зі змісту Правил вбачається, що для одержання дозволу та для продовження строку його дії на розміщення реклами умовою надання такого дозволу є наявність згоди власників (уповноважених ними органів) територій, будинків та споруд, на яких передбачається розміщення об'єктів зовнішньої реклами.

Згода власників (уповноважених ними органів) територій, будинків та споруд, на яких передбачається розміщення об'єктів зовнішньої реклами, може бути визначена у формі угоди між ними та суб'єктом, який має намір розмістити відповідну рекламу.

Якщо зазначена угода є строковою, тобто передбачає часові межі дії згоди на розміщення зовнішньої реклами, то дозволи на її розміщення можуть бути видані в межах строку дії зазначеної угоди, але на строк не більший, ніж встановлений виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Об'єкт оренди визначено сторонами у адресних програмах, які є невід'ємними частинами Договору №1111/13 від 07.08.2013 року. Строк дії договору визначено п. 8.1., яким передбачено, що він вступає в юридичну силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення РЗ, протягом строку дії встановленого пріоритету та/або дозволу; припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місця для розміщення рекламного засобу, у разі наявності у розповсюджувача інших діючих пріоритетів та/або дозволів, не тягне за собою припинення цього договору в цілому. Також сторони домовились, що ціною договору є плата за право тимчасового користування, розрахована згідно вимог Порядку розміщення реклами в місті Києві, договору, згідно встановлених розповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідних адресних програмах. Щодо умов повернення майна, то п. 5.2.11. спірного договору встановлено, що розповсюджувач бере на себе зобов'язання самостійно та за власний рахунок провести демонтаж РЗ не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку дії дозволу.

Отже, договір може бути визнано недійсним на підставах, передбачених статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України. Договір №1111/13 на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, який за своєю правовою природою є договором оренди, містить всі обов'язкові умови, передбачені для договорів оренди, тому і не може бути визнаний судом недійсним на підставі статей 203 та 215 Цивільного кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у своїй постанові від 31.01.2008 року у справі №10/394.

Пункт 4.3 Рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 містить таки посилання: відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Як свідчать матеріали справи, як позивачу, відповідачу та іншим особам, належать нежилі приміщення, які знаходяться в будинку, що перебуває в комунальній власності, і обслуговування якого здійснює відповідна комунальна служба та підприємства, в тому числі фасаду цього будинку на якому розміщений об'єкт зовнішньої реклами позивача.

Вищевикладене свідчить, що перебування нежилого приміщення у приватній власності коли весь будинок, в якому воно перебуває, знаходиться в комунальній власності, не може бути підставою для несплати за користування місцем для розміщення об'єкта зовнішньої реклами.

Позивачем не надано доказів того, що інженерні мережі перебувають у спільній власності, або будинок має статус ОСББ, та є балансоутримувачем основних фондів, чи будинок перебуває в його управлінні, в той же час матеріали справи містять докази перебування будинку у комунальній власності.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р. «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київреклама" задовольнити, рішення господарського суду м. Києва від 27.05.2015 року у справі № 910/11522/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "О.М.С." у задоволенні позову про визнання недійсним Договору № 1111/13 від 07.08.2013 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «О.М.С.» ( ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київреклама" (ідент.код 26199714) судовий збір в розмірі 609грн.(шістсот дев'ять грн..00 коп.)

Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписаний 09.07.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді В.О. Пантелієнко

С.А. Гончаров