ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" липня 2015 р.Справа № 924/1614/13

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали скарги ПП "Агро-ФТ" на дії відділу ДВС Радомишльського РУЮ у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", м. Волочиськ, Хмельницької області

до 1. приватного підприємства "Агро-ФТ", м. Дніпропетровськ

2. виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", с. Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 1 168 924,65 грн., з яких 827 939,68 грн. основного боргу, 36 415,20 грн. пені, 296 205,94 грн. штрафу, 8 363,83 грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: Бундз Т.В. - за довіреністю від 14.08.2013 р.

від відповідача (скаржника) - ПП "Агро-ФТ": не з'явився

від відповідача - ВСГК "Шпичинці": не з'явився

від органу ДВС: не з'явився

встановив: рішенням господарського суду області від 11 лютого 2014 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", м. Волочиськ Хмельницької області до 1. приватного підприємство "Агро-ФТ", м. Дніпропетровськ 2. виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", с. Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 1168924,65 грн., з яких 827939,68 грн. основного боргу, 36415,20 грн. пені, 296205,94 грн. штрафу, 8363,83 грн. 3% річних задоволено частково.

Стягнуто з приватного підприємства "Агро-ФТ", Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", Хмельницька область, м. Волочиськ 827939,68 грн. основного боргу, 36292,74 грн. пені, 296205,94 грн. штрафу, 8363,83 грн. 3% річних.

Солідарний боржник - виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці", Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці.

Стягнуто з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", Хмельницька область, м. Волочиськ 827939,68 грн. основного боргу, 36292,74 грн. пені, 296205,94 грн. штрафу, 8363,83 грн. 3% річних.

Солідарний боржник - приватне підприємство "Агро-ФТ", м. Дніпропетровськ.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з приватного підприємства "Агро-ФТ" м. Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" Хмельницька область, м. Волочиськ 11688,02 грн. витрат по оплаті судового збору.

Стягнуто з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", Хмельницька область, м. Волочиськ 11688,02 грн. витрат по оплаті судового збору.

24.02.2014 року видано відповідні накази.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 травня 2014 року рішення господарського суду Хмельницької області від 11.02.2014 року залишено без змін.

На адресу суду 28.05.2015 року від ПП "Агро-ФТ" надійшла скарга (від 25.05.2015 р.) на дії відділу ДВС Радомишльського РУЮ, в якій скаржник просить: 1) визнати неправомірними дії відділу ДВС Радомишльського РУЮ щодо винесення постанови про заміну зберігача майна ПП "Агро-ФТ" від 15.05.2015 р. у виконавчому провадженні №43775881; 2) скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Радомишльського РУЮ Василенко О.М. від 15.05.2015 р. про заміну зберігача майна у виконавчому провадженні №43775881.

Скаржник звертає увагу на те, що, як убачається з актів опису та арешту майна боржника, останнє передано на відповідальне зберігання голові правління ПАТ "Вишневичі Агротехніка" та фактично залишилось на зберіганні в місці, де воно постійно зберігалось, проте старшим державним виконавцем відділу ДВС Радомишльського РУЮ Василенко О.М. 15.05.2015 р. було винесено постанову, якою здійснено заміну зберігача майна з голови правління ПАТ "Вишневичі Агротехніка" Мироненка Сергія Григоровича на представника ВАТ "Агрохімічна компанія "Вітагро" Прачука Олександра Дмитровича.

Вважаючи постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Радомишльського РУЮ Василенко О.М. безпідставною та неправомірною, зазначає, що: оскаржувана постанова не містить жодних посилань на докази, що підтверджували б порушення відповідальним зберігачем вимог до зберігання майна, також відсутні акти ДВС про порушення умов зберігання; у постанові відсутні будь-які попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством за незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Вважає, що були відсутні підстави для здійснення заміни зберігача майна.

На думку скаржника, вищенаведені дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про заміну зберігача майна суперечать чинному законодавству, зокрема п. 4.2.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні та у письмових поясненнях від 06.07.2015р. вважає скаргу безпідставною, дії державного виконавця та оскаржувану постанову правомірною. Звертає увагу, що причиною заміни зберігача послужило те, що попередній зберігач не допускав до предмету зберігання державного виконавця та стягувача, про що складено акт від 25.03.2015р. та 15.05.2015р. Крім того, звертає увагу на те, що в акті державного виконавця від 02.07.2013р. зафіксовано, що Мироненко С.Г. вже не працює директором товариства та не може надати дозвіл для перевірки майна.

Відділ ДВС Радомишльського РУЮ Житомирської області повноважного представника у судове засідання не направив. У письмових запереченнях на скаргу від 22.06.2015 р. зазначив, що на виконанні у відділі перебувають два виконавчі провадження щодо стягнення з ПП "Агро ФТ" на користь ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" боргу на загальну суму 1180490,21 грн. Ці виконавчі документи на виконання надійшли 20.06.2014 р. З моменту надходження виконавчих документів на виконання боржником жодних дій для погашення заборгованості не було вчинено. Також зазначає, що з метою примусового виконання рішення суду 05.03.2015 р. державним виконавцем проведено опис майна боржника та накладено на нього арешт. 25.03.2015 р. з метою перевірки збереження описаного майна державним виконавцем здійснено виїзд за адресою знаходження майна. Проте державний виконавець не був допущений на територію зберігання, про що складено відповідний акт. Вказує, що 05.05.2015 р. до відділу звернувся представник ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" Трачук О.Д. із заявою про зміну відповідального зберігача. 15.05.2015 р. державним виконавцем винесено відповідну постанову про заміну зберігача майна. Додатково повідомляє, що моментом виконання даної постанови є факт передачі такого майна новому зберігачу, про що складається відповідний акт, в якому зберігач повідомляється про кримінальну відповідальність за порушення умов зберігання.

Відповідач (скаржник) - ПП "Агро-ФТ" та виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" повноважних представників у судове засідання не направили, витребувані судом письмові пояснення та докази не надали, хоча були належним чином повідомлені про судовий розгляд скарги. Ухвали суду про розгляд скарги направлялись на юридичні адреси сторін, повернуті відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (стосовно ПП "Агро-ФТ") та "немає на території села" (стосовно ВСГК "Шпичинці"). При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу ДВС в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З поданих матеріалів убачається, що за заявою ТОВ „Агрохімічна компанія „Вітагро" від 10.06.2014 р. № 102 відповідно до постанови держаного виконавця відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Оснач Д.В. від 20.06.2014р. відкрито виконавче провадження ВП №43775881 з виконання наказу по справі № 924/1614/13, виданого 24.02.2014 р. господарським судом Хмельницької області, про стягнення з ПП Агро-ФТ на користь ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" 827939,68 грн. основного боргу, 36292,74 грн. пені, 296205,94 грн. штрафу, 8363,83 грн. 3% річних, солідарний боржник - ВСГК "Шпичинці", та накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПП Агро-ФТ" у межах суми звернення стягнення 1168802,19 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ПП "Агро-ФТ" (с. Вишневичі, вул. Леніна, 42) лише в межах суми боргу; арешт накласти з моменту надходження постанови.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.11.2014 р. у справі №289/2157/14-ц для подальшого примусового виконання рішення суду по справі № 924/1614/13 було надано дозвіл на примусове проникнення державного виконавця до володіння с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області по вул. Леніна - ПАТ „Вишевичі Агротехніка" з метою опису майна, що належить боржнику, та подальшої його реалізації.

05.03.2015 р. заступником начальника відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Гаврисевич Т.В. при примусовому виконанні наказу господарського суду Хмельницької області №924/1614/13 від 24.02.2014 р. у присутності понятих та представника стягувача ТОВ "АК "Вітагро", представника ПАТ "Вишевичі Агротехніка", дільничного інспектора Радомишльського РВ УМВС проведено опис майна, що належить боржнику, про що складено 2 акти опису й арешту майна. Згідно із зазначеними актами описане майно прийняв на відповідальне зберігання голова правління ПАТ "Вишевичі Агротехніка" Мироненко С.Г., який попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Заступником начальника відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Гаврисевич Т.В. при примусовому виконанні наказу господарського суду Хмельницької області №924/1614/13 від 24.02.2014 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №43775881.

25.03.2015 р. державним виконавцем відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Соболевським С.В. за участю понятих та у присутності представника стягувача, охоронця ТОВ „Вишевичі" складено акт державного виконавця. В акті зазначено, що було здійснено вихід за місцем зберігання майна в с. Вишевичі, вул. Леніна, 42, однак вхід на територію був заборонений, огляд майна був неможливий.

Представник ТОВ „Агрохімічна компанія „Вітагро" звернувся до відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції із заявою від 05.05.2015 р. про заміну відповідального зберігача майна, яке було арештоване у виконавчому провадженні № 43775881, та його передання їм на зберігання у зв'язку з тим, що відповідальний зберігач порушує вимоги до збереження майна та не надає можливості його перевірити.

06.05.2015 р. заступником начальника відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Гаврисевич Т.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ПП „Агро-ФТ" у виконавчому провадженні ВП №43775881.

15.05.2015 р. державним виконавцем відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Василенко О.М. при примусовому виконанні наказу господарського суду Хмельницької області № 924/1614/13 від 24.02.2014 р., за участю понятих та у присутності державного виконавця та начальника відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції, представника стягувача та Радомишльського РВ УМВС складено акт державного виконавця, яким встановлено, що описане майно залишене на зберігання директору ПАТ „АТ „Вишевичі агротехніка" Мироненку С.Г. Охоронцем території після ознайомлення з рішенням суду про примусове входження та особою, що представляє наглядову раду ПАТ „АТ „Вишевичі агротехніка", були вчинені дії щодо перешкоджання входженню на територію, де зберігається майно, державним виконавцем для вчинення виконавчих дій.

15.05.2015 р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Василенко О.М. при примусовому виконанні наказу господарського суду Хмельницької області № 924/1614/13 від 24.02.2014 р. винесено постанову про заміну зберігача майна, відповідно до якої згідно заяви від представника ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" в зв'язку з тим, що відповідальний зберігач порушує вимоги до збереження майна та не надає можливості перевірити його стан, на підставі ст. ст. 57, 59 Закону України "Про виконавче провадження" замінено зберігача майна голову правління ПАТ "Вишевичі Агротехніка" Мироненка С.Г. на представника ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" Прачука О.Д.

Вважаючи вищезазначену постанову протиправною, скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції щодо винесення постанови про заміну зберігача майна ПП "Агро-ФТ" від 15.05.2015 р. у виконавчому провадженні №43775881 та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Василенко О.М. від 15.05.2015 р. про заміну зберігача майна у виконавчому провадженні №43775881.

Позивачем подано в матеріали справи також акт державного виконавця від 02.07.2015 р., складений державним виконавцем відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції Соболевським С.В. про здійснення виїзду за місцем зберігання майна, що було описане, для перевірки його належного зберігання. Актом встановлено, зокрема, що відповідальною особою Мироненком С.Г. в телефонній розмові повідомлено, що він уже не працює директором ПАТ „Вишевичі агротехніка" та не може надати дозвіл на перевірку майна. На вимогу державного виконавця охорона об'єкта не допустила до огляду майна, мотивуючи це відсутністю керівництва, неможливістю без дозволу пропустити на територію.

Розглянувши подану скаргу, оцінюючи доводи сторін, суд до уваги бере таке.

Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ст. ст. 124, 129).

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (ст. 2 Закону).

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за приписами ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника, зокрема, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Відповідно до п. 4.2.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (далі - Інструкція) у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

У разі необхідності (наявність інформації про псування майна тощо) державний виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому державний виконавець готує подання (повідомлення) до правоохоронних органів щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності (п. 4.2.7 Інструкції).

Відповідно до п. 4.2.8 Інструкції факт передачі майна може засвідчуватися актом державного виконавця або актом приймання-передавання майна.

Боржник в скарзі зазначає, що для прийняття оскаржуваної постанови щодо заміни зберігача майна у державного виконавця були відсутні підстави, постанова не містить жодного посилання на докази, що підтверджували б порушення зберігачем вимог до зберігання та які би підтверджували відмову зберігача від перевірки стану майна. Зазначені твердження суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 1.5.1 Інструкції постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови; г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем зазначено мотиви її прийняття, вказано причини заміни зберігача майна, що відповідає вимогам п.п. 1.5.1, 4.2.6 Інструкції. При цьому ні Закон України „Про виконавче провадження", ні Інструкція не містять таких обов'язкових вимог до змісту постанови про заміну зберігача майна як зазначення доказів, що підтверджують причини передачі майна.

Судом враховується, що матеріали виконавчого провадження підтверджують зазначені в оскаржуваній постанові обставини щодо її прийняття, причини заміни зберігача майна (акти державного виконавця від 23.05.2015р., 15.05.2015р., заява стягувача від 05.05.2015р.).

Щодо посилань на незазначення у постанові про попередження нового зберігача про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством за розтрату, відчуження приховування підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, суд враховує положення п.п. 4.2.6-4.2.8 Інструкції, якими, зокрема, передбачено, що до постанови додається акт опису та арешту майна та також може долучатись акт державного виконавця або акт приймання-передання майна, які засвідчують факт передачі майна новому зберігачу.

З системного аналізу положень п. п. 4.2.6-4.2.8 Інструкції, обставин справи вбачається, що за відсутності можливості перевірки виконавцем наявності та схоронності майна, яке було передане на зберігання, на момент призначення нового зберігача та за відсутності фактичного передання майна іншому зберігачу із зазначенням того, яке майно, в якому стані передається новому зберігачу, у державного виконавця були відсутні підстави для попередження нового зберігача про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії. При цьому при фактичному переданні майна новому зберігачу державний виконавець не позбавлений можливості в акті приймання-передавання майна попередити нового зберігача про вищезазначену відповідальність, як аналогічно зазначається в актах опису та арешту майна.

Крім того, судом враховується, що безпосередньо чинним законодавством, зокрема, кримінальним, цивільним, передбачена відповідальність особи зберігача за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, незалежно від того, попереджена особа зберігача про неї чи ні.

Також судом звертається увага на те, що скаржником не доведено, яким чином оскаржувана постанова про заміну зберігача арештованого майна порушує права та законні інтереси боржника.

Таким чином, в даному випадку сама лише відсутність в оскарженій постанові попередження зберігача майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, не може бути підставою для скасування постанови.

Згідно зі ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що доводи скаржника ПП "Агро-ФТ" є необгрунтованими та неправомірними, тому скаргу на дії відділу ДВС Радомишльського РУЮ належить відхилити.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПП "Агро-ФТ" від 25.05.2015 р. на дії відділу ДВС Радомишльського РУЮ щодо винесення постанови про заміну зберігача майна ПП "Агро-ФТ" від 15.05.2015 р. у виконавчому провадженні №43775881 відхилити.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 5 прим.: 1- до справи; 2 - позивачу (31200 Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського 7); 3 - відповідачу 1 (49010, Дніпропетровська обл.. м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Академіка Лазаряна, буд. 9, кв. 57); 4 - відповідачу 2 (31322, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Шпичинці); 5 - відділу ДВС Радомишльського РУЮ (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. 9-го Січня 2-а)