Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" липня 2015 р. Справа № 906/818/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі Гребенніковій Н.П.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. від 16.06.2015

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Житомир)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 49203,50 грн

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 подав до господарського суду Житомирської області позов до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 49203,50 грн за поставлений згідно з Договором № 8 від 18.03.2014 товар - автошини 14.00-20 в кількості 12 штук.

Ухвалою від 05.06.2015 господарський суд прийняв позовну заяву; порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду в засіданні суду.

У зв'язку з неявкою відповідача та не виконанням ним вимог ухвали суду від 05.06.2015, господарський суд ухвалою від 02.07.2015 розгляд справи відклав.

09.07.2015 до суду від відповідача надійшли, витребувані згідно з резолютивними частинами ухвал господарського суду копії таких документів: Положення філії "Черняхівський райавтодор" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", Свідоцтва про державну реєстрацію ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" № 132133, довідки зі статистики від 31.07.2014 № 04,3-08/591 про включення відповідача до ЄДРПОУ, наказу № 54к від 05.11.2013 про призначення ОСОБА_3 начальником Філії "Черняхівський райавтодор", наказу ДП "Житомирський облавтодор" № 53к від 05.11.2013 про звільнення за переведенням ОСОБА_4 т.в.о. начальника Філії "Черняхівський райавтодор" на посаду механіка цієї ж Філії, наказу Філії "Черняхівський райавтодор" № 23-ос від 05.11.2013 про звільнення ОСОБА_4 т.в.о. начальника Філії за переведенням на посаду механіка Філії з 05.11.2013, витягу з Журналу реєстрації доручень на отримання ТМЦ та витягу з книги реєстрації довіреностей (а. с. 37, 43 - 52).

Також 09.07.2015 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 02.07.2015 вих. № 725 (а. с. 38 - 42) з клопотанням про витребування від позивача довіреностей на підписання особами видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, а також клопотання від 09.07.2015 вих. № 876 про зменшення розміру нарахованої позивачем до стягнення пені, з огляду на обставини, викладені в клопотанні (а. с. 53). В якості додатків до клопотання додано копію Статуту ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та копію довідки від 02.07.2015 вих. № 819 про розмір заборгованості відповідача по платежам та заробітній платі станом на 02.07.2015 (а. с. 54 - 57).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що факт отримання відповідачем товару підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення представнику відповідача за довіреністю Кургіняну - 06.07.2015 (а. с. 36).

З метою уточнення відомостей щодо місцезнаходження відповідача, в порядку ст. ст. 17 та 22-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", господарським судом в судовому засіданні було зроблено електронний запит до Єдиного державного реєстру за № 20855817.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 10.07.2015, Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зареєстроване за такою адресою: 10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд.75 (а. с. 58, 59).

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Розглядаючи клопотання відповідача про витребування документів, господарський суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Ознайомившись зі змістом поданого клопотання, яке міститься у відзиві на позовну заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відповідачем не обґрунтовано причини неможливості подання витребуваних ним доказів самостійно, до того ж, виходячи з обставин справи, суд вважає, що факти, з метою підтвердження яких відповідачем подане клопотання про витребування доказів, можуть бути підтверджені іншими документами у справі, зокрема, наданими суду копією витягу з Журналу реєстрації доручень на отримання ТМЦ та копією витягу з книги реєстрації довіреностей (а. с. 37, 43 - 52).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (позивач/постачальник) та Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Філія "Черняхівська РАД" (відповідач/покупець) Договору поставки № 8 від 18.03.2014 (далі - Договір, а. с. 9,10), постачальник зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти та сплатити Автошини 14.00-20 в кількості 12 штук на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору поставка товару здійснюється партіями. Кількість, номенклатура та ціна товару в партії визначається виходячи з замовлення покупця та з урахуванням наявності товару на складі постачальника. Сума Договору складає 30804,00 грн.

Сторони в Договорі погодили, що строк поставки товару складає 10 робочих днів від дати прийняття замовлення до виконання. Підтвердженням прийняття замовлення до виконання є рахунок-фактура, надісланий постачальником покупцю або попередня оплата на рахунок постачальника.

Згідно з п. п. 2.3, 2.5 Договору приймання товару здійснюється за накладною представником покупця, який має відповідні повноваження, підтверджені документально.

Датою поставки товару є дата вказана у видатковій накладній.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки, на підставі виписаного на оплату рахунку № 11 від 19.03.2014 (а. с. 13), постачальник поставив покупцю, а останній прийняв товар - Автошини 14.00-20 в кількості 12 штук на загальну суму 30804,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 7 від 25.03.2014 (а. с. 11) та товарно-транспортною накладною від 25.03.2014 (а. с. 12).

Відповідач, згідно з наданим до суду відзивом на позовну заяву від 02.07.2015 вих. № 725 (а. с. 38 - 42), позов заперечує, зокрема, з тих підстав, що видаткова накладна № 7 від 25.03.2014 не може вважатися належним доказом отримання товару відповідачем, оскільки остання не відповідає вимогам п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", так як в ній не зазначені дані, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та отримала товар, відсутні посилання на реквізити довіреності на одержання матеріальних цінностей. Вказує, що в матеріалах справи відсутні довіреності ТМЦ на одержання спірного товару, що не дає змогу встановити кому саме вручався такий товар.

До того ж, на думку відповідача, Договір підписано начальником Філії "Черняхівська РАД" ДП "Житомирський облавтодор" повноваження якого на право укладення спірного Договору не підтверджені.

Крім того, як стверджує відповідач, на його адресу претензія позивача про сплату коштів не надходила, доказів зворотного до матеріалів справи не додано, внаслідок чого строк для оплати товару не настав, а підстави для нарахування штрафних санкцій. 3 % річних та інфляційних втрат відсутні.

Представник позивача в судовому засідання стосовно позиції відповідача щодо видаткової накладної усно пояснила, що остання була підписана керівником філії та скріплена його печаткою, що не викликало сумнівів у достовірності повноважень відповідача на отримання товару; доводи наведені у відзиві на позовну заяву вважає безпідставними та спробою відповідача уникнути відповідальності за зобов'язаннями, що випливають з Договору № 8 від 18.03.2014.

Враховуючи заперечення відповідача щодо отримання ним товару від позивача за вказаною накладною, які ґрунтуються на факті відсутності у накладній всіх відповідних відміток, слід зазначити таке.

За ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, факт здійснення відповідачем господарської операції, а саме, поставка товару відповідачу повинна підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Накладна - первинний разовий документ по обліку товарно-матеріальних цінностей, який для надання їй юридичної сили і доказовості повинен мати обов'язкові вищезазначені реквізити. Накладні застосовуються в усіх підприємствах і є виправданими документами на надходження або відпуск матеріальних цінностей.

Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми); дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції.

Із видаткової накладної № 7 від 25.03.2014 вбачається, що вона видана на виконання Договору поставки № 8 від 18.03.2014, відображає зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції. У графі "Від постачальника", накладна підписана та скріплена печаткою позивача. У графі "Отримав (ла)", накладна підписана ОСОБА_5, підпис якого скріплений печаткою Філії "Черняхівський РАД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (а. с. 11).

На товарно-транспортній накладній від 25.03.2014, в підтвердження факту прийняття відповідачем товару, наявний підпис ОСОБА_4 як відповідальної особи вантажоодержувача, завірений печаткою Філії "Черняхівський РАД" (а. с. 12).

Тобто зазначені накладні в повній мірі відображають факт поставки позивачем 25.03.2014 визначеного сторонами в Договорі товару та отримання його Філією "Черняхівський РАД" на суму 30804,00 грн.

Водночас слід зазначити, що норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не містять вимог щодо доказів поставки товарів та надання послуг.

Згідно з преамбулою вказаного Закону, ним визначаються правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. При цьому, ст. 9 Закону визначає підставу для бухгалтерського обліку господарських операцій - первинні та зведені облікові документи, а також вимоги до реквізитів вказаних документів.

Отже, норми вказаного Закону не регулюють спірні правовідносини, оскільки предметом спору не є правильність ведення сторонами бухгалтерського обліку або складання фінансової звітності. Даний Закон не містить вимог щодо підтвердження факту передачі товарів та надання послуг певними доказами документами з визначеними ст. 9 Закону реквізитами. Неточність або неповнота відповідних даних у первинних облікових документах є підставою для застосування до відповідальних за ведення бухгалтерського обліку винних осіб визначеної чинним законодавством відповідальності.

За вказаних обставин, доводи відповідача, можуть свідчити про недоліки при оформленні процедури отримання продукції та ніяким чином не спростовують факт отримання відповідачем товару на суму 30804,00 грн, який, крім видаткової накладної № 7 від 25.03.2014, підтверджується також товарно-транспортною накладною від 25.03.2014 з відміткою Філії про його отримання.

До того ж, з метою підтвердження даних щодо повноважності осіб, зазначених у накладних, на отримання товару, судом було витребувано у відповідача документи з даними стосовно ОСОБА_4, зазначеного в товарно-транспортній накладній, та ОСОБА_5, вказаного у видатковій накладній.

Згідно з надісланими до суду документами, ОСОБА_4 з 05.11.2013 працює механіком на Філії "Черняхівський райавтодор" (копія наказу про переведення № 23-ос від 05.11.2013, а. с. 50), ОСОБА_3 відповідно до наказу № 54к від 05.11.2013 з 06.11.2013 призначений начальником Філії "Черняхівський райавтодор" (а. с. 45). В підтвердження права вказаних осіб на отримання товару, в матеріалах справи також міститься копія витягу з Журналу реєстрації доручень на отримання ТМЦ, з відміткою про видачу доручення механіку ОСОБА_4 (а. с. 49).

Що стосується твердження відповідача, що Договір підписано особою, повноваження якої на право укладення спірного Договору не підтверджені, слід зазначити таке.

За приписами статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому, відповідно до статті 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення таких дій можливе у різних формах, зокрема шляхом подання відповідної заяви, мовчазною згодою, здійсненням дій, які свідчать про прийняття правочину.

Як вбачається із Договору поставки № 8 від 18.03.2014, останній укладено Філією "Черняхівський РАД", яка у відповідності до пункту 3.3. Положення філії "Черняхівський РАД" (а. с. 46, 47), може від імені і за дорученням директора Підприємства (Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України") укладати договори відповідно до предмета діяльності підприємства.

Відносини Філії з іншими суб'єктами підприємницької діяльності будуються на підставі договорів, що укладаються Підприємством і доручень Підприємства. Контроль за діяльністю Філії здійснюється шляхом надання Підприємству статистичної звітності і податкових декларацій. Персональну відповідальність за вірогідність даних, відбитих у декларації і статистичних звітах, актах виконаних робіт і послуг несуть начальник і головний бухгалтер Філії (п. 5.8. Положення про філію).

Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься копія витягу з книги реєстрації довіреностей, виданих Філії "Черняхівський РАД", на право укладення з ФОП ОСОБА_2 договорів щодо придбання автошин (а. с. 51, 52).

Враховуючи п. 3.3 та п. 5.8 Положення про філію, зважаючи на підписання представниками відповідача видаткової та товарно-транспортної накладних, а також те, що спірна поставка товару відбулася ще у березні 2014 року, що у будь-якому разі, згідно зі статистичною та податковою звітністю не могло не бути доведеним до відома відповідача, суд вважає, що вказане свідчить про прийняття ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" правочину до виконання, тобто про набуття останнім прав та обов'язків за Договором поставки № 8 від 18.03.2014.

Доказів про відмову від прийняття товару, його повернення відповідачеві матеріали справи не містять. Доказів визнання договору недійсним до матеріалів справи також не надано.

Таким чином, станом на час вирішення спору в суді зобов'язання відповідача перед позивачем по оплаті за отриманий товар за видатковою накладною № 7 від 25.03.2014 складають 30804,00 грн.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором сторони не передбачили порядок розрахунків за надані послуги, тому у відповідача виник обов'язок провести розрахунки після прийняття товару.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати позивачу 30804,00 грн, останній направив на адресу відповідача претензію № 01 від 16.06.2014 з вимогою погасити заборгованість за отриманий товар на протязі 10 днів з дня отримання претензії (а. с. 14).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що претензія була отримана представником відповідача за довіреністю 18.06.2014 (а. с. 15), що спростовує доводи відповідача про протилежне.

За даними позивача, претензія про сплату заборгованості була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, внаслідок чого у відповідача виник борг, сума якого станом на момент подання позову до суду склала 30804,00 грн.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Оскільки відповідач зобов'язання по оплаті отриманого товару, ні у встановлений законом строк, ні станом на час розгляду справи, не виконав, вимога позивача про стягнення 30804,00 грн боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних (а. с. 18) в загальній сумі 774,74 грн та 13738,57 грн інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок 3 % та інфляційних суд встановив, що їх нарахування у вище вказаній сумі є вірними.

Окрім іншого, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач просить стягнути на свою користь також 3886,19 грн пені (а. с. 18).

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1 Договору сторони передбачили, що покупець за порушення строку оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З розрахунку позивача вбачається, що пеня нарахована за період з 29.06.2014 по 28.12.2014 на суму боргу 30804,00 грн та складає 3886,19 грн.

Здійснивши перерахунок пені за визначений позивачем період, суд вважає вимогу про її стягнення у заявленому позивачем розмірі обґрунтованою.

Що стосується клопотання відповідача від 09.07.2015 № 878 про зменшення розміру пені (а. с. 53), слід зазначити таке.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на вищевказане, а також враховуючи тяжкий фінансовий стан підприємства, велику заборгованість з виплати заробітної плати, ЄСВ, ПДВ, що вбачається з довідки від 02.07.2015 № 819 (а. с. 57), зважаючи, що власність відповідача є державною власністю, на особливості порядку його фінансування, крім того, враховуючи, що до стягнення з відповідача крім пені нараховано інфляційні втрати та 3% річних, при цьому позивачем не доведено факту завдання йому чи іншим учасникам господарських відносин збитків внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем коштів, господарський суд розцінив вказані обставини як такі, що заслуговують на увагу, тому керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, вважає за доцільне зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90 %.

За вказаних обставин до стягнення з відповідача підлягає 388,62 грн. пені.

Крім того, п. 2.4 постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" також передбачено право суду щодо зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), зокрема, з врахуванням ступеня виконання зобов'язання, причин неналежного виконання зобов'язання тощо. В той же час, у вказаному п. 2.4 зазначено, що судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

При цьому суд враховує роз'яснення, надані в п. 9.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", згідно з якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст. 83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягає задоволенню на суму 45705,93 грн, із яких: 30804,00 грн основного боргу, 13738,57 грн інфляційних втрат, 774,74 грн 3% річних та 388,62 грн пені.

У стягненні 3497,57 грн пені суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (10006, м. Житомир. пров. 3-й Каховський, 22, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

- 30804,00 грн - основної суми заборгованості;

- 13738,57 грн - інфляційних втрат;

- 774,74 грн - 3% річних;

- 388,62 грн - пені;

- 1827,00 грн - судового збору.

3. У стягненні 3497,57 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.07.15

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек.