КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа№ 910/995/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Атаєва В.В., дов. № 23/06/2015/1 від 23.06. 2015р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фондова біржа

ПФТС»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.04.2015 р.

у справі № 910/995/15-г (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фондова біржа

ПФТС»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк»

про стягнення 52 227 397,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Фондова біржа ПФТС» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення з відповідача 52 227 397,25 грн., з яких: 50 000 000,00 грн. повернення суми вкладу, 2 038 356,16 грн. процентів за період з 10.11.2014 по 14.01.2015 р., 189041, 09 грн. процентів за період з 15.01.2015 по 20.01.2015 р. згідно договору банківського вкладу "класичний" № Д-2011995/01/1178 від 08.02.2013 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/995/15-г в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Фондова біржа ПФТС» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/995/15-г та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Фондова біржа ПФТС» справі № 910/995/15-г було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді: Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р. у справі № 910/995/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А. та призначено розгляд справи на 18.06.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. у справі № 910/995/15-г виправлено описку, а саме в даті розгляду справи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді: Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. у справі № 910/995/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2015р. у справі № 910/3540/15-г та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

08.02.2013 р. між ПАТ "Фондова біржа ПФТС" (вкладник за договором) та ПАТ "Дельта Банк" (банк) було укладено договір банківського вкладу «Класичний» № Д-2011995/01/1178, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику вкладний рахунок, а вкладник вносить на рахунок грошові кошти у сумі 50 000 000,00 грн.

Згідно з п. 1.2, 1.3. договору, внесення вкладником грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі виписки про рух коштів. Вклад залучається на строк з моменту зарахування коштів на рахунок по 10.02.2014 р. включно.

Відповідно до п. 2.1. договору, процентна ставка за вкладом становить 16,5% річних.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у місяці та році (28-29-30-31/365-366). При розрахунку процентів враховується фактичний залишок коштів на рахунку станом на кінець кожного календарного дня періоду, за який здійснюється нарахування процентів. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на рахунок, до дня, який передує їх поверненню вкладникові або списанню з рахунку з інших підстав . Сплата нарахованих процентів здійснюється щомісячно, в перший робочий день кожного календарного місяця, що слідує за розрахунковим, а також в день закриття рахунку, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок вкладника № 1190.

У пункті 2.6. договору (в редакції додаткового договору № 6) сторонами визначено, що в останній день строку, на який був залучений вклад, банк перераховує суму вкладу та суму нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника, визначений в п.2.2. договору. У випадку порушення банком обов'язку повернення вкладнику суми вкладу та суми нарахованих процентів в строк, встановлений у договорі, банк зобов'язаний продовжувати нараховувати проценти за користування вкладом на умовах, визначених договором, до дня повернення вкладу та суми нарахованих процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковими угодами до договору сторонам неодноразово вносилися зміни в частині продовження строку дії вкладу та розміру процентної ставки.

Додатковим договором № 6 від 30.12.2014 р. сторонами внесено зміни, зокрема погоджено, що вклад залучається на строк по 15 січня 2015 року включно, процентна ставка за вкладом становить 23,0% річних. Сплата нарахованих на суму вкладу процентів за період з 10 листопада 2014 р. по 31 грудня 2014 р. здійснюється 15 січня 2015 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок вкладника № 1190.

Факт зарахування грошових коштів у розмірі 50 000 000,00 грн. на рахунок № 0013 підтверджується належним чином завіреною копією виписки по рахунку, сформованої станом на 11.02.2014 р.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору, не виплатив позивачу як вкладнику за договором процентів за вкладом за період з 10.11.2014 по 14.01.2015 р. та не повернув суму вкладу.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пунктів 1.3., 2.6. договору з урахуванням додаткового договору № 6, строк виконання відповідачем зобов'язань щодо перерахування на рахунок позивача суму вкладу та нарахованих процентів станом на момент вирішення спору настав.

Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. було прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 03.03.2015 р. процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону, тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником.

Аналогічна позицій викладена в постанові Верховного суду України від 25.03.2015р. у справі № 910/9232/14.

З огляну на те, що своє зобов'язання щодо повернення позивачу вкладу та нарахованих процентів у розмірі за Договором банківського вкладу «Класичний» Д-2011995/01/1178 від 08.02.2013 р. відповідач повинен був здійснити до 15.01.2015 (включно), суд дійшов висновку про порушення Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» умов договору банківського вкладу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку відмови в задоволенні позовних вимог та вважає їх необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/995/15-г прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фондова біржа ПФТС» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/995/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/995/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.М. Новіков

Л.П. Зубець