ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 911/137/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Студенця В.І., за участі представника позивача В. Купрієнко (дов. від 29.12.2014), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 16 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року у справі № 911/137/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" до публічного акціонерного товариства "Факел" про стягнення,

УСТАНОВИВ:
У січні 2015 року публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Факел" про стягнення збитків у розмірі 4 351 грн 38 коп. з підстав порушення зобов'язання.

Відзив на позовну заяву господарському суду відповідач не надіслав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16 березня 2015 року (суддя В. Бабкіна), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року, у позові відмовлено з мотивів безпідставності вимог.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" просить рішення і постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 217, 224, 225 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 623 Цивільного кодексу України, статей 42, 43, 32, 34 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Публічне акціонерне товариство "Факел" право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і його представник у судове засідання не з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що на умовах договору від 26 грудня 2012 року № LUB-094- (далі - договір) відповідач (підрядник) здійснив ремонт регенераторів на ГТ-750-6 компресорної станції Лубни Лубенського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, а позивач (замовник) - сплатив їхню вартість, про що складені довідки (форми КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та акти №№ 1-3 (форми КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт за березень та червень 2013 року.

Сторони погодили, що ціна договору становить 10 522 740 грн 96 коп.

У вересні 2014 року Державною фінансовою інспекцією України було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 1 жовтня 2012 року по 31 травня 2014 року, за результатами якої складено Акт від 17 вересня 2014 року № 05-21/132, у якому зазначено про завищення загальної вартості підрядних робіт за договором на 4 351 грн 38 коп.

У грудні 2014 року замовник звернувся з вимогою повернути в семиденний строк зазначену грошову суму і відмова виконавця зумовила звернення до господарського суду з позовом про стягнення збитків.

Згідно з приписами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України).

За правилами частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на приписи статті 224 Господарського кодексу України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. За правилами статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Розмір збитків позивач доводить актом фінансової інспекції у частині порушення ДБН Д.1.1.-1-2000 при проведенні робіт за договором. Сам по собі акт не може бути належним і допустимим доказом порушення зобов'язання відповідачем. За змістом частин 3 і 4 статті 853 Цивільного кодексу України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Позивач не подав доказів порушення відповідачем зобов'язання і господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Київської області від 16 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року у справі № 911/137/15 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" без задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець