ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2015 р.Справа № 916/1628/15-г

За позовом: Одеської обласної організації Українського товариства глухих

до відповідача: приватного підприємства "Юридична агенція "Афіна-Палада"

про стягнення 34 775,2 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: Сенов Б.О. (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, Одеська обласна організація Українського товариства глухих, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з приватного підприємства "Юридична агенція "Афіна-Палада" 34 775,20 грн., де 26 560,00 грн. - борг, 863,20 грн. - 3% річних, 7 352,00 грн. - індекс інфляції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2015р. позовну заяву (вх.№1720/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/1628/15-г та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-3291/15 від 11.06.2015р.) судом задоволено, у зв'язку з чим строк розгляду справи було продовжено до 07.07.2015р.

Представник позивача заявлені позовні вимоги визнає та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, однак письмову позицію щодо позову суду не надав.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01 квітня 2013р. між Одеською обласною організацією Українського товариства глухих (Орендодавець) та приватним підприємством "Юридична агенція "Афіна-Палада" (Орендар) було укладено договір на оренду нерухомого майна, згідно умов п.1.1. якого, Орендодавець за погодженням з центральним правлінням Українського товариства глухих передає, а Орендар приймає у строкове платне користування під діяльність, зазначену у п.5.1. Договору, приміщення 28,7 квадратних метрів, яке в подальшому іменується Приміщення і розташоване в будівлі ОЦК В, що знаходиться з адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 48.

Відповідно до п.5.2. Договору Орендна плата за 1 кв.метр площі на місяць встановлюється за цінами, які були узгоджені між сторонами на дату укладання Договору. Починаючи з другого календарного місяця оренди базовий розмір орендної плати підлягає щомісячному перегляду з урахуванням щомісячного індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики України для попереднього календарного місяця.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р. (п.10.1. Договору).

На виконання умов договору оренди, позивачем відповідачу було передано в платне користування приміщення.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині здійснення орендних платежів у відповідача виникла заборгованість по орендній платі в сумі 26 560,00 грн.

Безпідставна відмова відповідача від здійснення оплати орендних платежів в сумі 26 560,0 0грн. і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості з орендної плати приведеного прокурором в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів закону та договору, договірні зобов'язання щодо оплати орендних платежів не виконані в повному обсязі, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість по орендній платі, яка позивачем зазначена в розмірі 26 560,00 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості з орендної плати встановлена судом в сумі 26 560,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 863,20 грн. - 3 % річних та 7 352,00 грн. - індексу інфляції.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором оренди.

Наразі, наданий позивачем розрахунок 3% річних, на думку суду, здійснений неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано 3% річних наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
204011.11.2013 - 10.12.2013303 %5.03
408011.12.2013 - 10.01.2014313 %10.40
612011.01.2014 - 10.02.2014313 %15.59
816011.02.2014 - 10.03.2014283 %18.78
1020011.03.2014 - 10.04.2014313 %25.99
1224011.04.2014 - 10.05.2014303 %30.18
1428011.05.2014 - 10.06.2014313 %36.38
1632011.06.2014 - 10.07.2014303 %40.24
1836011.07.2014 - 10.08.2014313 %46.78
2040011.08.2014 - 10.09.2014313 %51.98
2244011.09.2014 - 10.10.2014303 %55.33
2448011.10.2014 - 10.11.2014313 %62.37

Отже загальна сума 3% річних за самостійним розрахунком суду складає 399,05 грн., у зв'язку чим, стягненню з відповідача на користь позивача сума 3% річних в розмірі 399,05 грн. В іншій частині заявленої до стягнення пені в розмірі 464,15 грн. суд відмовляє.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вндексу інфляції, суд зазначає наступне:

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Наразі, наданий позивачем розрахунок індексу інфляції, на думку суду, здійснений неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано індекс інфляції наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїї
11.11.2013 - 10.12.201320401.0024.082044.08
11.12.2013 - 10.01.201440801.00520.404100.40
11.01.2014 - 10.02.201461201.00212.246132.24
11.02.2014 - 10.03.201481601.00648.968208.96
11.03.2014 - 10.04..022224.4010424.40
11.04.2014 - 10.05..033403.9212643.92
11.05.2014 - 10.06..038542.6414822.64
11.06.2014 - 10.07..010163.2016483.20
11.07.2014 - 10.08..00473.4418433.44
11.08.2014 - 10.09..008163.2020563.20
11.09.2014 - 10.10..029650.7623090.76
11.10.2014 - 10.11..024587.5225067.52

Отже загальна сума індексу інфляції за самостійним розрахунком суду складає 2 894,76 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума індексу інфляції, встановлена судом в розмірі 2 894,76 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 4 457,24 грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеської обласної організації Українського товариства глухих є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають частковому задоволенню, у звґязку з чим, стягненню з відповідача на користь відповідача підлягає сума боргу в розмірі 26 560,00 грн., сума 3% річних в розмірі 399,05 грн., сума індексу інфляції в розмірі 2 894,76 грн.

Відповідно до приписів статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 827,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Одеської обласної організації Українського товариства глухих - задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Юридична агенція "Афіна-Палада" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 27/2, кв. 59, код ЄДРЮОФОП 31943255) на користь Одеської обласної організації Українського товариства глухих (65045, м. Одеса, вул. Новосельського, 93, код ЄДРЮОФОП 03973074) 26 560 (двадцять шість тисяч п'ятсот шістдесят) грн. 00 коп. - боргу, 399 (триста дев'яносто дев'ять) грн. 05 коп. - 3% річних, 2 894 (дві тисячі вісімсот дев'яносто чотири) грн. 76 коп. - індексу інфляції.

3. Стягнути з приватного підприємства "Юридична агенція "Афіна-Палада" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 27/2, кв. 59, код ЄДРЮОФОП 31943255) на користь Державного бюджету України (№рахунку 3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район код отримувача , Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код класифікації: 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України

Повний текст рішення складено 07 липня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський