РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015Справа №910/13233/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення 11 240,70 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.05.2015 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (відповідач) про стягнення 11 240,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03-953.05/13 від 19.12.2013 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВС 2295 СО, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер АТ 3584 ВН, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8563622), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 порушено провадження у справі № 910/13233/15 та призначено розгляд справи на 06.07.2015 о 10:00 год.

09.06.2015 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/15941 від 05.06.2015 з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/8563622.

30.06.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви про відсутність аналогічного спору; заяви про відсутність необхідності участі у розгляді справи посадових осіб та інших працівників підприємств, установ та організацій, державних органів для дачі ними пояснень з питань, пов'язаних з вирішенням спору; витягів з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців стосовно позивача та відповідача.

03.07.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно до якого просив суд розглянути справу № 910/13233/15 без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 06.07.2015 о 10:00 год., через перебування останнього у щорічній відпустці.

Представник позивача в судове засідання 06.07.2015 не з'явився, але повідомив суд про поважні причини неявки, подавши 03.07.2015 через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи № 910/13233/15 без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 06.07.2015, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 27.05.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.07.2015 без участі представників позивача та відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.07.2015 у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» та Пушкарем Ігорем Михайловичем (страхувальник) було укладено договір № 03-953.05/13 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВС 2295 СО. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 24.12.2013 до 24:00 год. 23.12.2014.

21.09.2014 в місті Львові на вулиці Кульпарківській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВС 2295 СО, під керуванням Пушкаря Ігоря Михайловича та автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер АТ 3584 ВН, яким керував Грицак Любомир Богданович. Наведене підтверджується довідкою № 9439683 про дорожньо-транспортну пригоду Відділу Державтоінспекції Львівського міського управління ГУ МВС України Львівській області від 14.10.2014.

ДТП сталася в результаті порушення Грицаком Любомиром Богдановичем п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Коломійського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.10.2014 у справі № 346/5483/14-п, відповідно до якої Грицака Любомира Богдановича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВС 2295 СО, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до висновку № 273 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ, складеного 27.09.2014 експертом автотоварознавцем Вербовим В.В., становить 13 227,76 грн. (надалі - висоновок № 273 від 27.09.2014).

Загальний розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВС 2295 СО, відповідно до рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс со» № АР00008951 від 26.09.2014 та № А028637 від 30.09.2014 становить 11 240,70 грн. (надалі - рахунки № АР00008951 від 26.09.2014, № А028637 від 30.09.2014).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 321-НТ/14 від 17.10.2014 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 11 240,70 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжними дорученнями № 1198, № 1199 від 31.10.2014.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 21.09.2014) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АС/8563622. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 не представлено договору (полісу № АС/8563622) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АС/8563622, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Грицака Любомира Богдановича, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 11.11.2013 до 10.11.2014.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Грицак Любомир Богданович керував автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер АТ 3584 ВН, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/8563622, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений висновком № 273 від 27.09.2014, рахунками № АР00008951 від 26.09.2014, № А028637 від 30.09.2014, страховим актом № 321-НТ/14 від 17.10.2014 по договору страхування, платіжними дорученнями № 1198, № 1199 від 31.10.2014.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АС/8563622 становить 1000,00 грн.

Так, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, була належна сума в розмірі 10 240,70 грн. (11 240,70 грн. (сума матеріального збитку підтверджена висновком № 273 від 27.09.2014, рахунками № АР00008951 від 26.09.2014, № А028637 від 30.09.2014, страховим актом № 321-НТ/14 від 17.10.2014 по договору страхування, платіжними дорученнями № 1198, № 1199 від 31.10.2014) - 1000,00 грн (франшиза за полісом № АС/8563622)).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 10 240,70 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 240,70 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в сумі 10 240,70 грн. В частині стягнення сумі франшизи за полісом № АС/8563622 в сумі 1000,00 грн. в задоволенні позовних вимог позивачу належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З 01.11.11р. вступив в силу Закон України «Про судовий збір» від 08.06.2011 року № 3674-VI.

У частині 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року №5515-VI станом на 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Ціна позову становить 11 240,70 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову має складати 1 827,00 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В своїх роз'ясненнях «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7 Пленум Вищого господарського суду України, з метою забезпечення правильного і однакового застосування законодавства, постановив надати господарським судам роз'яснення згідно яких, правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 1 664,47 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174; ідентифікаційний код 37317151) 10 240,70 грн. (десять тисяч двісті сорок гривень 70 коп.) страхового відшкодування, 1 664,47 грн. (одну тисячу шістсот шістдесят чотири гривні 47 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.07.2015.

Суддя Гумега О. В.