РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015Справа № 910/6635/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Квіти України"
доСпільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю
простягнення 691 977 грн 31 коп.
Представники сторін:
від позивача:Бойко С.О. - представник за довіреністю Семенова Н.І. - представник за довіреністю
від відповідача: Куделя Д.Н. - представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Квіти України" з вимогами про стягнення з Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013 у розмірі 691 977 грн 31 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати орендних платежів у розмірі 691 977 грн 31 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 порушено провадження у справі № 910/6635/15-г, розгляд справи призначений на 20.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 розгляд справи № 910/6635/15-г відкладено на 18.05.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду.

18.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

Судове засідання, призначене на 18.05.2015, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 розгляд справи № 910/6635/15-г призначено на 02.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та розгляд справи призначити на 23.06.2015.

23.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заяви про введення суду в оману та клопотання про витребування доказів.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 23.06.2015 оголошено перерву до 24.06.2015.

В судове засідання 24.06.2015 з'явився представники сторін та надали пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 24.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 між Приватним акціонерним товариством "Квіти України" (орендодавець за договором) та Спільним українсько-німецьким підприємством "Марком" у формі ТОВ (орендар за договором) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1-11/13, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти у строкове платне користування частину шестиповерхового нежитлового приміщення, а саме, частину другого поверху площею 173,2 кв.м, які визначені на план-схемі, доданому до цього договору у вигляді додатку № 1, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Артема, 49, вчасно та в повному обсязі сплачувати усі платежі, передбачені умовами цього договору, виконувати цей договір і повернути об'єкт оренди по закінченні строку оренди у належному стані, про що сторони підписали акт прийому-передачі нежитлового приміщення в орендне користування за договором від 01.11.2013.

Згідно з пунктом 4.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку оренди.

Строк оренди, згідно цього договору, встановлюється з дати передачі орендодавцем об'єкту оренди орендарю за актом прийому-передачі в орендне користування, згідно умов розділу 3 даного договору та складає 2 роки та 11 місяців.

Пунктом 3.3 договору визначено, що з дати передачі об'єкта оренди орендарю в орендне користування по акту прийому-передачі починається відрахування строку і нарахування орендної плати. Нарахування орендної плати та усіх передбачених цим договором платежів припиняється з дати підписання сторонами акту прийому-передачі (про повернення) орендарем об'єкта оренди орендодавцю з орендного користування. Акт прийому-передачі (про повернення) об'єкта оренди повинен бути підписаний у день фактичного звільнення орендарем об'єкта оренди і лише при умові якщо орендар виконав усі свої зобов'язання передбачені умовами цього договору та чинним законодавством України і повертає об'єкт оренди у стані не гіршому ніж той, який існував на дату підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди в орендне користування орендаря, з урахуванням природного зносу.

Умовами пункту 5.1 договору встановлено, що орендар сплачує орендодавцю за користування об'єктом оренди орендну плату, розмір якої встановлюється у розмірі суми у гривні, грошовий еквівалент якої в доларах США складає 34 дол. США за 1 кв.м (в т.ч. ПДВ 20%) за курсом НБУ, що діє на момент оплати, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця.

Положеннями пункту 5.4 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем орендодавцю не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим, орендна плата сплачується на підставі рахунку, що виставляється орендодавцем.

Вартість комунальних та експлуатаційних послуг (опалення, водопостачання (холодна та гаряча вона) і каналізація, електропостачання, газопостачання, кондиціювання, вентиляція, прибирання місць загального користування та прилеглої території, прибирання снігу та його вивезення, ремонт асфальтного покриття, зовнішнє освітлення, компенсація плати за землю та ін.) не включені в розмір орендної плати за цим договором. Орендар зобов'язаний компенсувати орендодавцю вартість фактично спожитих комунальних та експлуатаційних послуг на підставі рахунків орендодавця (пункт 5.7 договору).

01.06.2014 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013, відповідно до умов якої сторони вирішили пункт 5.1 договору викласти у наступній редакції: "Орендар сплачує орендодавцю за користування об'єктом оренди орендну плату, розмір якої встановлюється у розмірі суми у гривні, грошовий еквівалент якої в доларах США складає 34 дол. США за 1 кв.м. (в т.ч. ПДВ 20%) за курсом 10 грн. за 1 долар, та за користування частиною підвального приміщення об'єкту оренди орендну плату, розмір якої встановлюється у розмірі 20 грн. за 1 кв.м. (в т.ч. ПДВ 20%), шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця.

У пункті 4 додаткової угоди № 1 від 01.06.2014 до договору сторони вирішили п. 5.4 договору викласти у наступній редакції: "У разі прострочення орендарем сплати орендної плати більш ніж на один тиждень, орендна плата розраховується за курсом НБУ, що діє на момент оплати".

Відповідно до пункту 5.8 договору не пізніше 10 (десятого) числа місяця, що є наступним за звітним місяцем, орендодавець надає орендарю належним чином оформлені акти виконаних робіт щодо оренди за цим договором. Орендар, отримавши вищезазначені акти, повинен повернути орендодавцю один екземпляр належним чином оформленого акту протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013 між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 824 429 грн 99 коп., а саме: № ОУ-0000154 за листопад 2014 року від 28.11.2014 на загальну суму 291 810 грн 06 коп., № ОУ-0000171 за грудень 2014 року від 29.12.2014 на загальну суму 296 145 грн 54 коп. та № ОУ-0000014 за січень 2015 року від 26.01.2015 на загальну суму 236 474 грн 39 коп., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів, комунальних платежів та експлуатаційних витрат, а саме відповідачем було здійснено лише часткову оплату у розмірі 399 953 грн 10 коп., що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за договором оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013, у зв'язку з чим позивачем було здійснено перерахунок розміру орендних платежів з урахуванням пункту 5.4. договору в редакції додаткової угоди. Таким чином, розмір орендної плати, з урахуванням пункту 5.4. договору в редакції додаткової угоди, за листопад 2014 року складає 415 604 грн 27 коп., за грудень 2014 року - 439 851 грн 75 коп., за січень 2015 року - 199 045 грн 28 коп.

З огляду на вищевикладене, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 1-11/13-1 від 01.11.2013 складає 691 977 грн 31 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження відповідача щодо неправомірності нарахування орендної плати за січень 2015 року, у зв'язку із проведенням відповідачем робіт щодо звільнення орендованого приміщення не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до пункту 5.6 договору орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності орендаря.

Крім того, відповідно до положень Постанови № 22 від 21.01.2004 Національного банку України "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" банк має право здійснити переказ кожної суми за окремими розрахунковими документами з обов'язковим зазначенням у реквізиті "Призначення платежу" інформації, зазначеної платником у реквізитах "Платник" та "Призначення платежу" документа на переказ готівки. У платіжних дорученнях, меморіальних ордерах та платіжних вимогах-дорученнях вказаний реквізит заповнюється з урахуванням вимог, встановлених главою 3 даної інструкції. Одночасно, відповідно до пункту 3.8. вказаної Інструкції Національного банку України реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, суд не приймає до уваги надані відповідачем платіжні доручення в підтвердження сплати орендних платежів за спірний період за договором оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013, оскільки останні не містять чіткого призначення платежу, а мають лише посилання на договір. Таким чином, суду не надано доказів в підтвердження того, кошти перераховані на підставі наданих відповідачем платіжних доручень, були сплачені саме в рахунок орендних платежів за спірний період.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за період з листопада 2014 по січень 2015 року за договором оренди нежитлового приміщення №1-11/13-1 від 01.11.2013 на загальну суму 691 977 грн 31 коп. вимоги позивача про стягнення з відповідача 691 977 грн 31 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Спільного Українсько-Німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (04053, м. Київ, пров. Нестеровський, буд. 7/9, ідентифікаційний код 14364757) на користь Приватного Акціонерного Товариства "Квіти України" (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 49, ідентифікаційний код 16288397) заборгованість у розмірі 691 977 (шістсот дев'яносто одна тисяча дев'ятсот сімдесят сім) грн 31 коп. та судовий збір у розмірі 13 839 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн 55 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.07.2015

Суддя Н.Б. Плотницька