РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Справа № 913/215/15

Провадження №27/913/215/15

Суддя господарського суду Луганської області Байбак О.І.

при секретарі: Зоріній О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Кожихов А.Ю. (довіреність № 93/15 від 23.03.2015 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Луганської області cправу № 913/215/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні будівельні технології», м. Луганськ

про стягнення 220203,00 грн.

встановив:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні будівельні технології», м. Луганськ 220203,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 012/51-00/07 від 21.02.2008 р. з яких:

- 167684,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту (в тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту - 94796,00 грн.);

- 31990,23 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом (в тому числі по сплаті відсотків за користування кредитом - 31990,23 грн.);

- 15340,37 грн. - пеня по тілу кредиту;

- 5188,40 грн. - пеня по відсоткам.

Крім того, позивач також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 4404,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

Даний позов згідно з ухвалою господарського суду Луганської області від 08.06.2015 р. по справі № 913/215/15 був прийнятий судом до провадження та призначений до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 06.07.2015 р. в зв'язку з неявкою представника відповідача.

Позивач надав суду письмові пояснення у справі у яких уточнив власну правову позицію у спорі по даній справі.

На судове засідання 06.07.2015 р. прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену у позові, просить його задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, на судове засідання свого представника повторно не направив.

Господарський суд, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи вживав наступних заходів:

Як свідчить залучений до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 30-32) юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні будівельні технології» є м. Луганськ, вул. Цимлянская, 2-г.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Оскільки згідно з листом УДППЗ «Укрпошта» № 07-14-266 від 10.06.2015 р. остання тимчасово не здійснює поштові відправлення до м. Луганськ, направлення копій процесуальних документів на адресу відповідача за допомогою пошти виявилося неможливим.

Однак, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд двічі розміщував на офіційному веб-порталі "Судова влада України" оголошення про час та місце розгляду даної справи (а. с. 4, 49). Крім того, повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи здійснювалося за допомогою телефонограм (а. с. 5, 50), проте її передати також не вдалося через відсутність зв'язку з абонентом, а також в зв'язку з тим, що один з номерів не є телефонним номером відповідача.

Доказів наявності у відповідача інших засобів зв'язку матеріали справи не містять.

Враховуючи рекомендації, які містить інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", суд вжив всіх можливих заходів з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі документами та матеріалами, як це передбачено 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

18.06.2012 р. між сторонами укладено Кредитний договір № 012/51-00/07 (далі - Кредитний договір) (а. с. 12-14), відповідно до умов якого Кредитор (позивач) зобов'язався відкрити Позичальнику (відповідачу) невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 700000,00 під 16,5 % річних з кінцевим терміном користування до 19.02.2016 р., а Позичальник зобов'язався повернути Банку суму кредитної заборгованості відповідно до графіку, сплатити проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші зобов'язання у тому числі: сплатити комісії в розмірах, передбачених Кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені Кредитним договором; відшкодувати витрати та збитки Кредитора, пов'язані з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору.

Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання комерційної нерухомості: будівлі, складу і контори, розташованої за адресою: Луганська обл., м. Алчевськ, вул. Московська, 39-з.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених цим договором.

Проценти за кредит Позичальник сплачує щомісячно платіжним дорученням на рахунок доходів кредитора № 20788372 не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається Позичальником у відповідності до графіка погашення заборгованості (додаток № 1 до цього договору).

Додатковою угодою № 1 від 17.07.2008 до Кредитного договору процентну ставку збільшено до 17,5 % річних.

Позивач свої зобов'язання по Кредитному договору виконав, що підтверджується меморіальним ордером від 21.02.2008 р., згідно з яким відповідачу були перераховані грошові кошти в сумі 700000 грн.

Відповідач, в порушення умов укладеного договору, починаючи з травня 2014 року не сплачує кошти по тілу кредиту та відсоткам, що підтверджується Випискою по рахунку № 206864862 клієнта ТОВ «Сучасні будівельні технології» (а.с. 56-63) та наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 17-19)

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на момент розгляду даної справи складає 220203,00 грн. з яких:

- 167684,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту (в тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту - 94796,00 грн.);

- 31990,23 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом (в тому числі по сплаті відсотків за користування кредитом - 31990,23 грн.);

- 15340,37 грн. - пеня по тілу кредиту;

- 5188,40 грн. - пеня по відсоткам.

Відповідно до пункту 7.4 Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником пункту 6.1 (використання кредиту у зазначені договором строки і забезпечення повернення кредиту та сплати нарахованих процентів на умовах, передбачених Договором), пункту 6.4 (обов'язок Позичальника надавати необхідні документи Кредитору для здійснення перевірки цільового використання кредитних коштів), пункту 6.9 (обов'язок Позичальника надавати на вимогу Кредитора додаткове забезпечення кредиту), 6.10 (обов'язок Позичальника застрахувати майно, яке виступає забезпеченням за кредитними зобов'язаннями) цього Договору негайно обмежити надання кредиту за відкритою кредитною лінією або достроково вимагати погашення заборгованості Позичальника за кредитом, включаючи нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції.

В зв'язку з простроченням відповідачем платежів за Кредитним договором по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом, позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі на підставі п. 7.4 договору вимагає дострокового виконання зобов'язань в цілому за Кредитним договором.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 ст. 10561 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фі ксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором та її розмір підтверджуються матеріалами справи, тобто доведена позивачем належними доказами, та відповідачем жодним чином не спростована.

Розрахунок існуючої заборгованості позивачем здійснено арифметично вірно, на підставі умов укладеного між сторонами договору та відповідних вимог чинного законодавства України.

Позивач на підставі п. 7.4 договору має право вимагати дострокового виконання зобов'язань відповідачем за цим договором.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 167684,00 грн. заборгованості по сплаті тіла кредиту, та 31990,23 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Відповідно до пункту 10.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом передбачених, в тому числі, пунктом 6.1 даного договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок (а.с. 17-19), ним за порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором нарахована до стягнення 15340,37 грн. пені за прострочення оплати тіла кредиту, та 5788,40 грн. пені за прострочення оплати відсотків за користування кредитом, за період прострочення з 12.11.2014 р. по 30.04.2015 р.

Суд констатує, що даний розрахунок здійснено позивачем арифметично вірно, нарахування пені здійснено на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України.

Однак, статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася анти терористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону № 1669, Кабінетом Міністрів України 30.10.2014 року Розпорядженням №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

Однак, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав Розпорядження №1079- р, яким зупинив дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р.

Розпорядження №1079-р від 05.11.2014 р. було оскаржено до адміністративного суду в межах справ № 826/18330/14 та № 826/18327/14.

Станом на момент винесення даного рішення Вищим адміністративним судом України ще не розглянуті касаційні скарги по справах № 826/18330/14 та № 826/18327/14 щодо оскарження Розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р, та зупинено виконання судових рішень адміністративних судів першої та апеляційної інстанцій про визнання нечинним зазначеного розпорядження Кабінету Міністрів України.

Тобто, наразі відсутня юридична сила Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, оскільки дію Розпорядження Кабінетом Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, зупинено.

Однак, той факт що м. Луганськ, де зареєстрований відповідач, знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, та більше того, перебуває на тимчасово непідконтрольній території, є загальновідомим, тобто таким, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 35 ГПК України, взагалі не потребує доведенню.

Зазначене також підтверджується наявністю м. Луганськ в Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з Розпорядженням Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Станом на момент розгляду даної справи проведення антитерористичної операції, в т.ч. в місті Луганськ, триває.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 15340,37 грн. пені за прострочення оплати тіла кредиту нарахованої позивачем за період прострочення з 12.11.2014 р. по 30.04.2015 р., тобто в період дії заборони на нарахування пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, встановленої ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Разом з тим, оскільки ні зазначений вище Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні інший нормативно-правовий акт не забороняє нарахування штрафних санкцій за прострочення оплати відсотків за користування кредитом, позов в частині стягнення 5788,40 грн. пені, нарахованої позивачем за прострочення оплати відсотків за користування кредитом, підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір в сумі 4097,25 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, п. 3 ст. 83, ст. ст. 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні будівельні технології» (; юридична адреса: Луганська область, м. Луганськ, вул. Цимлянська, 2-г) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Лєскова, 9) 167684,00 грн. заборгованості по сплаті тіла кредиту, та 31990,23 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 5788,40 грн. пені, 4097,25 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Байбак О.І.