ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Справа № 918/446/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали справи за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (далі - Залізниця) в особі відокремленого підрозділу "Львівська дирекція залізничних перевезень" (далі - Дирекція) до товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "Технобуд" (далі - Товариство) про стягнення 13 860 грн. 00 коп.,

за участі представників:

позивача: Клос О.В. за дов. від 2 січня 2015 року № НЮ-16,

відповідача: Петросяна А.В. за дов. від 18 травня 2015 року № 243,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2015 року Залізниця в особі Дирекції звернулася до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 2 листопада 2014 року згідно залізничної накладної № 39510433 відповідач відвантажив із станції Клесів Львівської залізниці вагон з щебенем № 66782988, який був відправлений Залізницею на станцію призначення Львів Львівської Залізниці вантажоодержувачеві - державному підприємству Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій".

5 листопада 2014 року на станції призначення за результатами контрольного зважування вищезазначеного вагона було виявлено фактичну нестачу маси його вантажу в розмірі 3 850 кг проти заявленої ваги, у зв'язку з чим того ж дня було складено відповідний комерційний акт АА № 061879/3.

Оскільки недовантаження даного вагону стало наслідком неправомірних дій відповідача в зв'язку з неправильним зазначенням останнім у залізничній накладній маси вантажу, позивач, посилаючись на статті 908-928 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 306-315 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а також статті 24, 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут), просив суд стягнути з Товариства штраф у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення, який за обрахунком Залізниці складає 13 860 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 7 травня 2015 року порушено провадження у справі № 918/446/15, розгляд якої було призначено на 19 травня 2015 року.

До початку призначеного судового засідання через канцелярію суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 19 травня 2015 року (а.с. 52-55), в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Залізниці з огляду на те, що масу спірного вагону в накладну відповідачем було внесено на підставі показників справних ваг, які пройшли державну повірку та знаходяться на обслуговуванні та технічному контролі позивача. Крім того, позивачем, на думку Товариства, було неправомірно заповнено графу 25 "Маса вантажу визначена залізницею" досильної накладної. Крім того, комерційний акт від 5 листопада 2014 року АА № 061879/3 був складений Залізницею у зв'язку з виявленою нестачею вантажу у вагоні № 66782988 за іншою відправкою, а саме: за накладною від 3 листопада 2014 року № 39546981, де зазначено іншого вантажовідправника - начальника станції Здолбунів Залізниці. Також у вищенаведеному комерційному акті відсутні відомості про проходження вагонними вагами, на яких проводилося зважування спірного вагону, державної повірки, а також інформація про те, яким чином перевірялася тара цього вагону. Разом з тим, позивачем, на думку Товариства, в порушення вимог Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (далі - Правила), до накладної № 39510433 не було внесено відомостей щодо акту загальної форми про відчеплення вагонів, а також не було викреслено з даної накладної відомості про відчеплені вагони із засвідченням відповідної відмітки станцією відчеплення вагонів - Здолбунів Залізниці.

Ухвалою суду від 19 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 2 червня 2015 року.

У судових засіданнях 2 червня 2015 року та 16 червня 2015 року оголошувалися перерви до 16 червня 2015 року та 6 липня 2015 року відповідно.

Ухвалою суду від 16 червня 2015 року строк розгляду спору у справі № 918/446/15 було продовжено на 15 днів - до 21 липня 2015 року.

У судовому засіданні 6 липня 2015 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 19 травня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 листопада 2014 року згідно залізничної накладної № 39510433 (а.с. 9) відповідач відвантажив із станції Клесів Львівської залізниці вагон з щебенем № 66782988, який був відправлений Залізницею на станцію призначення Львів Львівської Залізниці вантажоодержувачеві - державному підприємству Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій".

Судом встановлено, що 3 листопада 2014 року на станції Сарни Залізниці за допомогою тензометричних динамічних вагонних ваг було проведення зважування, зокрема, вагону № 66782988. За результатами даного зважування було встановлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні, враховуючи похибку при зважуванні, склала 68 050 кг (тобто на 950 кг менше від маси, зазначеної відправником у залізничній накладній № 39510433). Зазначений факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа начальника станції Сарни Залізниці від 13 травня 2015 року № 227, а також копією відповідного протоколу зважування (а.с. 73, 114-116).

З матеріалів справи вбачається, що того ж дня на станції Здолбунів Залізниці за допомогою динамічних вагонних ваг було проведено зважування даного вагону. За результатами цього зважування було встановлено, що вагон прибув з нестачею проти документа у розмірі 3 200 кг., що підтверджується відповідним протоколом зважування (а.с. 117-119). У той же час вказаний вагон для перевірки на статичних вагах не відчіплявся, акти загальної форми позивачем не складались. У зв'язку з необхідністю зменшення ваги поїзда позивачем було здійснено відчеплення групи, яка складалася з п'яти вагонів (у тому числі вагону № 66782988), від основного складу, та відправлено вказану групу зі станції Здолбунів Залізниці по досильній накладній № 39546981 (а.с. 113). У судовому засіданні 6 липня 2015 року представник позивача пояснив, що вищезгадане відчеплення вагонів на станції Здолбунів Залізниці було здійснене у зв'язку з перевищенням загальної ваги поїзда, що призвело до виникнення небезпеки руху цього транспорту. Дані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи листом першого заступника начальника Дирекції від 2 червня 2015 року № ДН-3-ДНМ/692 (а.с. 128).

Судом встановлено, що вищезазначені ваги, встановлені на станції Здолбунів Залізниці, є придатними до використання, перебувають у справному технічному стані, у встановлений строк пройшли державну перевірку. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією технічного паспорта вказаного засобу вимірювальної техніки (а.с. 120-127).

5 листопада 2014 року на вимогу вантажоодержувача (а.с. 138) на станції призначення за результатами контрольного зважування вищезазначеного вагона, який прибув по досильній накладній № 39546981 у групі п'яти вагонів до основної відправки № 39510433, було виявлено фактичну нестачу маси його вантажу в розмірі 3 850 кг проти ваги, зазначеної у перевізних документах.

Так, комісійним обстеженням вантажу в даному вагоні було встановлено, що у перевізних документах була зазначена маса нетто - 69 000 кг, а у дійсності була виявлена маса нетто - 65 150 кг, маса брутто - 87 050 кг, тара 21 900 кг, що менше проти документа на 3 850 кг. Слідів виїмок та втрат не виявлено. Дані про тару вагону, зазначені у вказаному комерційному акті, підтверджуються наявним у матеріалах справи витягом з паспорта вагону № 66782988 (а.с. 50).

Зважування здійснено на 150 тонних тензометричних вагонних вагах. Судом встановлено, що дані ваги є придатними до використання, перебувають у справному технічному стані, у встановлений строк пройшли державну перевірку. Цей факт підтверджується наявними у матеріалах справи копією технічного паспорту вказаного засобу вимірювальної техніки (а.с. 41-49).

Зі змісту залізничної накладної від 2 листопада 2014 року № 39510433 вбачається, що вартість перевезення по спірному вагону складає 2 772 грн. 00 коп.

Для засвідчення факту недовантаження спірного вагону згідно статті 129 Статуту та Правил складання актів, працівниками станції Львів Залізниці за участі представника вантажоодержувача було складено комерційний акт від 5 листопада 2014 року АА № 061879/3 (а.с. 8). Зі змісту вказаного комерційного акту вбачається, що при контрольному зважуванні станцією Львів Залізниці маса вантажу приймалася за документом. У той же час будь-яких зауважень до вказаного акту представником вантажоодержувача заявлено не було.

Судом також встановлено, що товар, який знаходився у спірному вагоні та прибув на станцію Львів Залізниці по досильній накладній № 39546981, був отриманий вантажоодержувачем 5 листопада 2014 року без будь-яких зауважень, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією цієї накладної, довідкою про слідування даного вагона від 27 травня 2015 року № 78, а також пам'ятками про подавання та забирання вагонів, підписаними уповноваженими представниками Залізниці та вантажоодержувача (а.с. 105-108, 113, 172-173).

Відповідно до статей 118 та 122 Статуту за неправильно зазначені в накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення.

У зв'язку з вчиненням даного порушення позивач на підставі вказаних норм нарахував Товариству штраф у розмірі 13 860 грн. 00 коп. (2 772,00 грн. х 5 = 13 860,00 грн.).

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом частини 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до частини 5 вищезазначеної статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У статті 2 Статуту зазначено, що останній визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ (пункт 1.3 цих Правил).

Статтею 23 Статуту визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року № 644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 8 червня 2011 року № 138, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Згідно з пунктом 5 Правил прийому вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 5 квітня 2004 року № 279.

За змістом статті 37 Статуту та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагових вагах; маса вантажів визначається відправником; спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, їх маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагонах без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Як було встановлено судом, у залізничній накладній від 2 листопада 2014 року № 39510433 вантажовідправник зазначив масу вантажу 69 500 кг. Правильність внесених до накладної відомостей підтвердив своїм підписом представник вантажовідправника.

Частиною 2 статті 24 Статуту передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У статті 118 Статуту зазначено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.2 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29 травня 2002 року № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Відповідно статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить і стаття 129 Статуту, відповідно до якої, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до частини 1 статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. При цьому штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Судом встановлено, що спірна залізнична накладна та комерційний акт від 5 листопада 2014 року АА № 061879/3 містять всі необхідні реквізити, складені у відповідності до Правил складання актів та є належними і допустимими доказами на підтвердження того факту, що під час оформлення перевізних документів відповідачем невірно зазначено в залізничній накладній масу спірного вантажу.

Факт неправильного зазначення Товариством маси вантажу у перевізних документах додатково підтверджується результатами зважувань, проведених позивачем на станціях Сарни та Здолбунів Залізниці, якими встановлено недовантаження спірного вагону.

Як було зазначено, при складанні комерційного акту від 5 листопада № АА № 061879/3, підписаного представником вантажоодержувача без зауважень та заперечень, будь-яких слідів виїмок та втрат товару виявлено не було. Водночас докази, які свідчать про звернення Товариства до позивача з претензіями щодо втрати чи нестачі спірного вантажу, а також докази звернення відповідача до правоохоронних органів з цього приводу, в матеріалах справи відсутні.

Оскільки факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній по вагону № 66782988, підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог Залізниці про стягнення з Товариства штрафу в розмірі 13 860 грн. 00 коп. (2 772,00 грн. х 5).

Посилання Товариства на неправомірне заповнення позивачем графи 25 "Маса вантажу визначена залізницею" у досильній накладній, а також на те, що комерційний акт від 5 листопада 2014 року АА № 061879/3 був складений позивачем у зв'язку з виявленою нестачею вантажу у вагоні № 66782988 за відправкою по накладній від 3 листопада 2014 року № 39546981, де зазначено іншого вантажовідправника - начальника станції Здолбунів Залізниці, не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Як було зазначено вище, відчеплення групи вагонів на станції Здолбунів Залізниці, яка складалася з п'яти вагонів (у тому числі вагону № 66782988), було здійснено позивачем у зв'язку з необхідністю зменшення ваги поїзда. Вказану групу було відправлено зі станції Здолбунів Залізниці до станції Львів Залізниці по досильній накладній № 39546981.

У той же час відповідно до абзацу 6 пункту 1.2 Правил заповнення накладної здійснюється, зокрема, залізницею.

З огляду на те, що оформлення нового перевізного документа у даному випадку було здійснено позивачем, останній обґрунтовано вніс відомості до графи 25 "Маса вантажу визначена залізницею", а також був правомірно зазначений у комерційному акті як відправник спірного вантажу. Слід також зазначити, що відомості, внесені Залізницею до цієї графи, співпадають з відомостями про масу вантажу, зазначеними самим Товариством у залізничній накладній № 39510433.

Твердження Товариства про те, що позивачем в порушення вимог Правил не було складено акту загальної форми та не викреслено з основної накладної відомостей про відчеплені вагони із засвідченням відповідної відмітки станцією відчеплення вагонів також оцінюються судом критично.

Так, пунктом 6.9 Правил передбачено, що у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов'язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням. У досильному перевізному документі у графі 20 "Найменування вантажу" робиться відповідна відмітка, а також вказуються найменування (прізвище, ім'я та по батькові) одержувача та його поштова адреса. У перевізному документі на маршрут або групу вагонів робиться відмітка про відчеплення вагона із зазначенням номерів акта загальної форми та досильного перевізного документа. Відомості про відчеплений вагон викреслюються з відомості вагонів. Відмітка про відчеплення вагона засвідчується станцією відчеплення вагонів.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що вищезазначене відчеплення вагонів було здійснене позивачем не через їх технічну несправність, а у зв'язку з необхідністю зменшення ваги поїзда для забезпечення безпеки руху.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що даний пункт передбачає складання акта загальної форми лише у разі відчеплення вагона через його несправність та не містить обов'язку Залізниці складати такий акт у зв'язку з відчепленням вагонів з метою зменшення ваги поїзда для забезпечення безпеки руху.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12 червня 2014 року у справі № 913/3373/13.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки Товариство не довело суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які воно посилалося як на підставу своїх заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність його тверджень.

За таких обставин вказаний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "Технобуд" (34550, Рівненська область, Сарненський район, селище міського типу Клесів, вулиця Промислова, будинок 13, ідентифікаційний код: 32404265) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (79007, місто Львів, вулиця Гоголя, будинок 1, ідентифікаційний код: 01059900) в особі відокремленого підрозділу "Львівська дирекція залізничних перевезень" (79007, місто Львів, вулиця Листопадового Чину, будинок 22, ідентифікаційний код: 25256137) 13 860 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 00 коп. штрафу, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13 липня 2015 року

Суддя Є.В. Павленко