ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.07.2015 р. Справа№ 914/1372/15

За позовом:Державного підприємства «Львіввугілля»,м.Сокаль,Львівська обл.,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія», с. Сілець, Сокальського р-ну, Львівскьої обл.,

про: стягнення 204 868,87 грн.

Суддя М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №8/59-1 від 01.04.2015 р.; ОСОБА_2 довіреність №8/67 від 29.05.15р.;

відповідача: ОСОБА_3 довіреність №2/299 від 22.04.15р.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства «Львіввугілля» до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення 204 868,87 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2015 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 25.05.2015 р. Ухвалою суду від 25.05.2015р. розгляд справи відкладено на 02.06.2015р. В судовому засіданні 02.06.2015р. оголошено перерву до 22.06.2015р. Ухвалою суду від 22.06.2015р. розгляд справи відкладено на 01.07.2015р.

В судове засідання 01.07.2015 р. представник позивача зявився, надав докази звернень ДП «Львівугілля» до ДП «Вугілля України» з приводу сплати плати за користування вагонами за січень-листопад 2014 року. , позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 01.07.2015 р. представник відповідача зявився, щодо позову заперечує з підстав наведених у відзиві та додаткових запереченнях № 2/495 від 28.05.2015р. поданих через канцелярію суду 26.06.2015р.

Судом встановлено наступне.

25.12.2012р. між ДП «Львіввугілля» (Постачальник) і ДП «Вугілля України» (Покупець), укладено Договір поставки вугілля № 16013/1-ЕН.

Згідно з п. 3.4.6. Договору поставки вугілля № 16013/1-ЕН від 25.12.2015р. Покупець має право за письмовим зверненням Постачальника з власного особового рахунку оплатити залізниці вартість додаткових зборів залізниці та вартість перевезення відвантаженого Постачальником рядового вугілля від шахти до збагачувальної фабрики, а також вартість додаткових зборів залізниці за відвантаження Постачальником вугільного концентрату від збагачувальної фабрики. При цьому Постачальник гарантував, що вугільний концентрат, вироблений з рядового вугілля, перевезення якого оплачувалось коштами Покупця, буде поставлений Покупцеві за цим договором.

Згідно з п. 7.6 Договору, затрати, понесені Покупцем відповідно до п. 3.4.6 договору, зараховуються Постачальником як попередня оплата за Договором або сторони можуть провести зарахування зустрічних однорідних вимог, після зарахування яких Постачальник звільняється від виконання обов'язку за п. 3.1.11 Договору.

Так, на виконання вищевказаних пунктів Договору, ДП «Вугілля України», з метою безперебійної поставки вугілля на теплоелектростанції, сплачувало залізниці із свого особового рахунку плату за користування вагонами, а ДП «Львіввугілля» дані кошти зараховувало в рахунок оплати по Договору.

Пунктом 3.1.11 Договору встановлено, що Постачальник зобов'язаний, якщо інше не погоджене сторонами, протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунків компенсувати Покупцеві його затрати по оплаті з власного особового рахунку вартості додаткових зборів залізниці та вартості перевезення залізницею відвантаженого Постачальником рядового вугілля від шахти до збагачувальної фабрики, а також вартості додаткових зборів залізниці за відвантаження Постачальником вугільного концентрату від збагачувальної фабрики.

10.09.2013р. між ДП «Львіввугілля» (надалі - позивач) та ПАТ "Львівська вугільна компанія" (надалі - відповідач) укладено Договір про закупівлю послуг по збагаченню рядового вугілля від та № 76.

11.07.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про закупівлю послуг по збагаченню рядового вугілля від та № 279.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідальність відповідача встановлена у відповідних пунктах Договорів про закупівлю послуг на закупівлю по збагаченню рядового вугілля № 76 від 10.09.2013р. та № 279 від 11.07.2014р., які є однорідними по суті та предмету договору. Дані договори укладаються на надання послуг по збагаченню і переробці рядового вугілля у вугільний концентрат та його відвантаження, відносини, які вони регулюють, є постійними, триваючими, однорідними, договори періодично переукладаються. В даному випадку докази неможливо розєднати, вони повязані між собою і в памятках прийомоздавача. Порушення, які зафіксовані у памятках прийомоздавача, є одними і тими ж недотримання норм навантаження вагонів.

Як вбачається із договорів № 76 та № 279, вугілля (рядове), за період з 31.12.2013р. по 30.11.2014р., відвантажувалось із шахт ДП «Львіввугілля» на збагачення на збагачувальну фабрику ПАТ «Львівська вугільна компанія», а, після збагачення (вугільний концентрат), із збагачувальної фабрики, поставлялось на теплоелектростанції в рамках договору від 01.08.2013р. № 16013/1-ЕН, укладеного між ДП «Львіввугілля» (Постачальник) і ДП «Вугілля України» (Покупець), яке і виступало платником перед залізницею по оплаті послуг за користування вагонами, вказаних у позовній заяві.

Як зазначає позивач, за період з 31.12.2013р. по 30.11.2014р. відповідачем систематично порушувалися норми навантаження вагонів, що підтверджується памятками прийомоздавача, копії яких долучені до матеріалів справи (том 1- том -5). Внаслідок недотримання відповідачем норм навантаження вагонів збільшилася плата за користування вагонами.

Пункти 6.15 Договору № 76 від 10.09.2013р. та п. 6.13 Договору № 279 від 11.07.2014р. передбачають, що у випадку затримки вагонів під навантаженням чи вивантаженням понад норму, встановлену Договором № ДН-1/13/1259/м/п/116 від 01.08.2013р. на експлуатацію під'їзної колії при станції Соснівка ДТГО «Львівська залізниця» укладеного між ДТГО «Львівська залізниця» та ДП «Львіввугілля» (том 1 а/с 60). Так, в п. 11) вищезазначеного Договору затримка вагонів в очікуванні вивільнення фронтів навантаження/вивантаження, завантаження вагонів з порушенням технічних умов Правил перевезень або в належним чином неочищені після навантаження/вивантаження вагони, плату за користування вагонами і штрафи, виставлені залізницею, відшкодовує Учасник, тобто відповідач (основа акт загальної форми або памятка прийомоздавача накопичувальної відомості).

Недотримання відповідачем вищезазначених Договорів призвело до збільшення плати за користування вагонами та заподіяло позивачу збитків, тому, у відповідача виникає обовязок відповідно до п.п.6.1, 6.2, 6.15 Договору № 76 від 10.09.2013р. та п.п.6.1, 6.2, 6.14 Договору № 279 від 11.07.2014р. відшкодувати збитки в сумі 204 868,87 грн.

В Правилах розрахунків за перевезення вантажів встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника (п.2.3). Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг (п.2.5). Плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір (п.1.2) Вугілля (рядове), за вказаний в позовній заяві період, відвантажувалось із шахт ДП «Львіввугілля» на збагачення на збагачувальну фабрику ПАТ «Львівська вугільна компанія», а, після збагачення (вугільний концентрат), із збагачувальної фабрики, поставлялось на теплоелектростанції в рамках договору від 25.12.2012р. № 16013/1-ЕН (далі - Договір від 25.12.2012р.), укладеного між ДП «Львіввугілля» (Постачальник) і ДП «Вугілля України» (Покупець), яке і виступало платником перед залізницею по оплаті послуг за користування вагонами, вказаних у позовній заяві.

Згідно з п. 7.6 Договору від 25.12.2012р, затрати, понесені Покупцем відповідно до п. 3.4.6 Договору від 25.12.2012р, зараховуються Постачальником як попередня оплата за Договір від 25.12.2012р або сторони можуть провести зарахування зустрічних однорідних вимог, після зарахування яких Постачальник звільняється від виконання обов'язку за п. 3.1.11 Договору від 25.12.2012р.

Як зазначає позивач у своїх письмових поясненнях № 231 від 16.06.2015р., та у поясненнях в судовому засіданні 01.07.2015р., збитки понесені позивачем внаслідок недотримання норм навантаження вагонів включені в реєстри відомостей плати за користування вагонами, (відшкодування транспортних послуг ДП «Вугілля України») з січня по листопад 2014р. та підтверджуються відомостями плати за користування вагонами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального Кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Господарський суд при вирішенні кожної справи повинен повно та всебічно з'ясувати обставини справи, дослідити усі докази, що стосуються предмету доказування у справі.

Вирішуючи питання про необхідність призначення експертизи, суд виходив з того, чи мають значення для справи обставини, встановлення яких можна здійснити судовою експертизою, та чи може сторона іншими засобами доказування підтвердити ці обставини.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що у вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про судову експертизу", судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання зазначених приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, господарським судам необхідно контролювати дотримання, передбачених Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N53/5, строків проведення експертизи іншим суб'єктам судово-експертної діяльності, визначеним у статті 7 Закон України "Про судову експертизу", і реагувати на відповідні порушення шляхом винесення окремих ухвал у порядку, встановленому статтею 90 ГПК України (п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Положеннями пункту 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона.

Оскільки для обрахунку понесених позивачем збитків необхідні спеціальні знання, суд вважає за доцільне призначити судову бухгалтерську експертизу

Перед експертом поставити наступні питання:

1) Чи підтверджується документально наведена в розрахунку позивача (том 1 а/с 13-36) сума завданих збитків у звязку з невиконанням відповідачем ПАТ «Львівська вугільна компанія» п. 6.15. Договору № 76 від 10.09.2013р. (том 1 а/с 39-47) та п. 6.13. Договору № 279 від 11.07.2015р. (том 1 а/с 50-59), а саме недотримання норм навантаження вагонів в період з 31.12.2013р. по 30.11.2014 р.?

2) Чи підтверджується документально реєстрами та відомостями (том 6) плати за користування вагонами оплата ДП «Львіввугілля» понаднормових норм навантаження вагонів в період з 31.12.2013р. 30.11.2014 р. в сумі 204 868,87 грн.?

Витрати по оплаті експертизи за згодою позивача суд покладає на позивача.

Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до п.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 N 01-8/2651 Про деякі питання призначення судових експертиз у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, господарський суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Враховуючи, що вирішення справи без проведення судової бухгалтерської експертизи є неможливим, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі у звязку з призначенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому засіданні, або за своєю ініціативою, у випадку призначення судом судової експертизи.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, остаточне коло питань, що ставляться на вирішення експертизи, встановлюється судом, що розглядає справу.

Враховуючи викладене вище, провадження по справі слід зупинити до надання експертного висновку.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У х в а л и в :

1.Призначити по справі судову експертизу.

2.Проведення експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

3.Матеріали справи надіслати Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (адреса: вул. Липинського, 54, м. Львів, 79024).

4.Поставити перед експертом наступні питання:

1) Чи підтверджується документально наведена в розрахунку позивача (том 1 а/с 13-36) сума завданих збитків у звязку з невиконанням відповідачем ПАТ «Львівська вугільна компанія» п. 6.15. Договору № 76 від 10.09.2013р. (том 1 а/с 39-47) та п. 6.13. Договору № 279 від 11.07.2015р. (том 1 а/с 50-59), а саме недотримання норм навантаження вагонів в період з 31.12.2013р. по 30.11.2014 р.?

2) Чи підтверджується документально реєстрами та відомостями (том 6) плати за користування вагонами оплата ДП «Львіввугілля» понаднормових норм навантаження вагонів в період з 31.12.2013р. 30.11.2014 р. в сумі 204 868,87 грн.?

5.Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

6.Витрати на проведення судової експертизи покласти на позивача (адреса: 8000, Львівська обл., м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26).

7.Зобовязати експерта направити сторонам копію експертного висновку.

8. Провадження у справі № 914/1372/15 зупинити.

9.Про поновлення провадження у справі сторони будуть повідомлені додатково після отримання висновку експерта.

Суддя Синчук М.М.