ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 рокуСправа № 912/1612/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1612/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій", м. Олександрія, Кіровоградська область

до відповідачів:

І - Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м. Олександрія, Кіровоградська область

ІІ - Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м. Олександрія, Кіровоградська область

ІІІ - Управління приватизації, оренди, майна та землі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м. Олександрія, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: комунального підприємства "Житлогосп", м. Олександрія, Кіровоградська область

про визнання недійсним договору оренди

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача І - Скляр Ю.А , довіреність № 37/12/23/1 від 01.07.15;

від відповідача ІІ - Скляр Ю.А., довіреність № 37/12/23/1 від 01.07.15;

від відповідача ІІІ - участі не брали;

від третьої особи - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій" (надалі ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій") подано позов з вимогою до відповідачів: Олександрійської міської ради Кіровоградської області, виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Управління приватизації, оренди, майна та землі Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013, укладеного між Управління приватизації, оренди, майна та землі Олександрійської міської ради Кіровоградської області та ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій".

Вимогу про визнання недійсним договору пред'явлено з посиланням на ст. ст. 203, 215, 230 Цивільного кодексу України та обґрунтовано відсутністю права комунальної власності Олександрійської міської ради на майно, що передано в оренду за оспорюваним договором, у зв'язку з чим вказаний договір укладено під впливом обману.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області (надалі - господарський суд) від 07.05.2015 позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/1612/15.

Крім того, даною ухвалою на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, комунальне підприємство "Житлогосп".

Розгляд справи в судовому засіданні 18.06.2015 відкладено до 06.07.2015.

В судове засідання 06.07.2015 представник позивача не з'явився, між тим на адресу суду надійшло письмове клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю з'явитись представника в судове засідання (а.с. 100).

При розгляді даного клопотання господарський суд враховує, що виходячи з положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Між тим, господарський суд вважає, що відсутність представника позивача в судовому зсіданні не позбавляє можливості вирішити спір по суті. Крім того, позивач не обмежений у виборі своїх представників, якими можуть бути як посадові особи товариства, які діють від імені товариства на підставі установчих документів, так будь-які інші особи згідно виданих довіреностей.

Більш того, за положеннями частини 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладення розгляду справи можливо лише в межах строків вирішення спору, встановлених статтею 69 названого Кодексу.

Строк вирішення спору у даній справі закінчується 06.07.2015, тоді як позивач клопотання про його продовження не подав, а отже відкладення розгляду справи поза межами даного строку є порушенням зазначених вище норм Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, господарський суд відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Також господарський суд враховує, що згідно зазначеного вище клопотання позивач повідомляє про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачами позов заперечено повністю, про що до матеріалів справи надано відзиви на позовну заяву, згідно яких відповідачі вважають позов таким, що не підлягає задоволенню оскільки на момент укладення оспорюваного договору належав територіальній громаді міста Олександрії в особі Олександрійської міської ради. Крім того, зобов'язання за договором оренди може бути припиненим лише на майбутнє, тоді як оспорюваний договір оренди від 27.06.2013 припинив свою дію внаслідок його розірвання та об'єкт оренди повернуто орендодавцю.

В судовому засіданні 06.07.2015 представник відповідача І та відповідача ІІ заперечив проти задоволення позову згідно поданих до справи відзивів.

Представник відповідача ІІІ в судове засідання 06.07.2015 не з'явився, хоча повідомлений про його проведення (а.с. 98).

Третьою особою будь-яких пояснень стосовно позову не подано, представника для участі в судових засіданнях не направлено. Третя особа належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення засідання суду (а.с. 99).

Враховуючи вищенаведене та те, що участь в судовому засіданні є процесуальним правом учасників судового процесу, яким останні зобов'язанні користуватися добросовісно, господарський суд розглядає справу по усті в судовому засіданні 06.07.2015 за відсутності представників позивача. відповідача ІІІ, третьої особи та за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані сторонами докази, врахувавши доводи, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За оспорюваним у справі договором оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013 Управління приватизації, оренди, майна та землі Олександрійської міської ради, як Орендодавець, передано, а ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій", як Орендарем, прийнято в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 805,4 кв.м, розміщене за адресою: м. Олександрія, пр. Будівельників, 43, що знаходиться на балансовому обліку комунального підприємства "Житлогосп" (а.с. 13-15).

Майно передано в оренду на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 703 від 25.10.2012 строком на 1 рік (а.с. 105, 107).

Згідно акта від 27.06.2013 здійснено фактичну передачу майна від Орендодавця до Орендаря (а.с. 16).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу положень частин 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, які встановлені, зокрема частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, є підставою недійсності правочину, що передбачено частиною 1 ст. 215 даного кодкксу.

Згідно частини 3 ст. 203 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оспорюючи договір оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013, ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій" вказує на те, що відповідачі не мали права укладати такий договір, оскільки право комунальної власності Олександрійської міської ради на об'єкт оренди відсутнє. На підтвердження викладеного позивач послався на судові рішення, за якими встановлено незаконність набуття Олександрійською міською радою у комунальну власність відповідного нерухомого майна (а.с. 26-72).

При оцінці наданих доказів господарський суд враховує наступне.

Об'єктом оренди за договором оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013 є нерухоме майно, що розташовано за адресою: м. Олександрія, пр. Будівельників, 43. Вказаний об'єкт виділений зі складу нерухомого об'єкта по вул. Нагорна, 106 в м. Олександрія, будівлі літ. Ш, літ. Ш-1, згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 793 від 15.11.2012. У відповідності до пунктів 2, 3 названого рішення виділеному об'єкту нерухомості присвоєно адресу: м. Олександрія, пр. Будівельників, 43 та оформлено право власності на об'єкт на територіальну громаду м. Олександрії.

Між тим, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.09.2012 у справі № 5013/353/12, залишеним без змін за результатами апеляційного та касаційного перегляду, скасовано рішення Олександрійської міської ради № 399 від 25.11.2011 "Про прийняття до комунальної власності цілісного майнового комплексу відкритого акціонерного товариства "Завод "Агромаш", що розташований по вул. Нагорна, 106 в м. Олександрія .

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2014 у справі № 5013/233/12, залишеним без змін судом апеляційної та касаційної інстанцій, визнано за ВАТ "Завод "Агромаш" право власності та витребувано з незаконного володіння з комунальної власності Олександрійської міської ради на користь ВАТ "Завод "Агромаш" цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: м. Олександрія, вул. Нагорна, 106.

Отже, названими вище рішеннями господарського суду встановлено незаконність набуття у комунальну власність нерухомого майна по вул. Нагорна, 106 в м. Олександрія, зі складу якого було виділено об'єкт з присвоєнням адреси: Олександрія, пр. Будівельників, 43, та визнано таке право власності за ВАТ "Завод "Агромаш".

При цьому, у справі № 5013/233/12 господарським судом встановлено, що виділ зі складу об'єкта нерухомого майна по вул. Нагорна, 106 в м. Олександрії та створення окремих об'єктів нерухомості, у тому числі за адресою: м. Олександрія, пр. Будівельників, 43, відбувався на підставі рішень виконкому Олександрійської міської ради, у тому числі від 15.11.2012 №793, які прийнято виконкомом в період дії арешту на цілісний майновий комплекс, що накладений ухвалою господарського суду у даній справі від 12 квітня 2012 року, а тому вказані рішення виконкому не є правовими підставами виникнення права комунальної власності на створені внаслідок виділу об'єкти нерухомого майна.

В силу приписів частини 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що нерухоме майно, яке було передано в оренду за договором № 40 від 27.06.2013, не належить до комунальної власності територіальної громади міста Олександрії.

За нормами ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (ст. 1); до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад ( п.п. 1 п. а) ст. 29); органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду (ст. 60).

За таких обставин, передача уповноваженим Олександрійською міською радою органом за оспорюваним договором в оренду майна, яке не належить до комунальної власності, є порушенням наведених вище приписів законодавства.

Разом з цим, господарський суд вважає, що наведені вище обставини не підтверджують навмисне введення стороною договору в оману позивача при укладенні договору оренди №40 від 27.06.2013.

Так, за правилами частини 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Отже, за наведеною нормою правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

За правилами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти та обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

В той же час, позивачем не доводиться наявність обману та умислу в діях відповідачів при укладенні договору оренди №40 від 27.06.2013.

Більш того, стороною даного договору є Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради, яке було уповноважено на укладення оспорюваного договору згідно рішень виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 703 від 25.10.2012, № 394 від 30.05.2013. Вказаний орган згідно затвердженого положення є виконавчим органом міської ради і підпорядковується у своїй діяльності виконавчому комітету і міському голові (а.с. 108-110). Даний орган при укладенні оспорюваного договору оренди виконувало зазначені вище рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради та в обставинах виникнення права комунальної власності на майно, що є об'єктом оренди за оспорюваним договором, не приймало жодної участі.

На підставі викладеного, господарський суд не встановив необхідних умов кваліфікації недійсності договору оренди № 40 від 27.06.2014 за ст. 230 Цивільного кодексу України.

Оскільки позивач у поданому позові просить визнати недійсним договір на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України, тоді як господарський суд не встановив умов для кваліфікації недійсності правочину за наведеною нормою, позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013 на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України задоволенню не підлягають. Вказане не позбавляє права вимагати визнання недійсним договору на підставі інших норм законодавства.

Крім того, оспорюваний договір оренди на момент звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі припинив свою дію за вимогою Орендаря (позивач) від 06.03.2015 та згідно наказу Орендодавця (відповідач ІІІ) № 25 від 20.03.2015 (а.с. 119, 121). Згідно акта від 09.03.2015 орендоване майно передано від Орендаря до Орендодавця (а.с. 120).

У відповідності до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Отже, оспорюваний позивачем договір оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013 припинив свою дію 09.03.2015. Вказані обставини не заперечуються сторонами договору у наданих до суду письмових поясненнях.

За нормами ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Договір оренди майна може бути припиненим лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування майном.

Оскільки оскільки на час звернення позивача до суду з даним позовом та на момент розгляду справи оспорюваний договір оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013 припинився, то визнання його недійсним на майбутнє позбавлено юридичних наслідків.

Також є безпідставним пред'явлення позовних вимог до Олександрійської міської ради та до виконавчого комітету Олександрійської міської ради, оскільки вказані особи не є сторонами оспорюваного правочину.

На підставі викладеного господарський суд відмовляє у задоволенні позову ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій" до відповідачів: Олександрійської міської ради Кіровоградської області, виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Управління приватизації, оренди, майна та землі Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 40 від 27.06.2013.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.07.2015.

Суддя В.В.Тимошевська