КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р. Справа№ 910/24638/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін

від прокуратури: Вакулюк Д.С. - посв. №018332 від 16.07.2013 року;

від позивача: Уланов І.В. - представник за дов. №225-КР-101 від 28.012.2015 року;

від відповідача 1: Ємець Ю.В.- представник за дов. № 12 від 02.03.2015 року;

від відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву

на рішення господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року

у справі № 910/24638/13 (суддя: Прокопенко Л.В.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

Відкритого акціонерного товариства "Перемога"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - відповідач 1) та Відкритого акціонерного товариства "Перемога" про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 11.05.2002 вчинено за заниженою вартістю, яку визначено суб'єктом оціночної діяльності з низкою порушень, що призвело до завдання збитків місцевому бюджету, у зв'язку з чим спірний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений з порушенням вимог приватизаційного законодавства, всупереч основному принципу індивідуальної приватизації щодо досягнення максимального економічного ефекту від приватизації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року позов задоволено повністю. Відновлено прокуратурі м. Києва строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень площею 69,3 кв.м по вул. Б. Хмельницького, 44 (літ. А) у м. Києві, укладений 11.05.2002 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ВАТ "Перемога".

Не погодившись з прийнятим рішенням, Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року у справі № 910/24638/13 повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Заступника прокурора м. Києва відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що висновок експертного дослідження №12806/13-45 від 10.12.2013 року та висновок експертів за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження №11409/11410/13-42 від 27.11.2013 року не можуть бути належними та допустимим доказами, оскільки дослідження проводились невірно застосованим методом розрахунку ринкової вартості об'єктів оцінки.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 24.04.2015 року апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 16.06.2015 року розгляд справи було відкладене на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 2 у судове засідання 02.07.2015 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 16.06.2015 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, третя особа не скористалася належними їй процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 02.07.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Прокуратурою м. Києва проведено перевірку додержання вимог законодавства під час приватизації нежилих приміщень площею 69,3 кв.м по вул. Б. Хмельницького, 44 (літ. А) у м.Києві.

Встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 05.07.2001 року № 445/1422 "Про приватизацію комунального майна" вказані приміщення включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що підлягають приватизації.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 27.02.2002 року зареєстровано заяву ВАТ "Перемога" про приватизацію спірних приміщень.

Висновком експерта філії "Київський аукціонний центр" ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" визначено вартість спірних приміщень станом на 28.02.2002 рік у сумі 145,5 тис. грн.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Відкритим акціонерним товариством "Перемога" 11.05.2002 року було укладено договір купівлі-продажу приміщень вартістю 145,5 тис. грн.

Згідно з п. 11 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки в редакції, яка діяла станом на момент приватизації спірного майна, одним із основних принципів індивідуальної приватизації є досягнення максимального економічного ефекту від продажу об'єкта приватизації.

За змістом ст. 9 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" обов'язковою передумовою приватизації об'єкта державного та комунального майна є здійснення оцінки його вартості.

Ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, та початкова ціна продажу об'єкта малої приватизації на аукціоні або за конкурсом визначаються відповідно до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 року № 1554 затверджено Методику оцінки вартості майна під час приватизації, яка діяла на момент приватизації спірних приміщень.

За змістом п. 7 вказаної Методики в основу експертної оцінки майна покладаються загальновідомі в світовій практиці базові принципи. Враховуються фактори попиту і пропонування на аналогічні об'єкти, ліквідності, впливу зовнішнього навколишнього середовища та наявності ринків збуту продукції, ризики, пов'язані з діяльністю об'єкту оцінки, отриманням прибутків та інвестуванням коштів для його придбання, ступінь контролю над бізнесом, що є об'єктом оцінки, поточна та прогнозована прибуткова діяльність тощо.

Таким чином, при проведенні оцінки вартості майна, яке приватизуються, суб'єкт оціночної діяльності повинен врахувати всі фактори, які впливають на вартість об'єкту продажу.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, при проведенні філією "Київський аукціонний центр" ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" оцінки спірних приміщень допущено низку порушень, що призвело до продажу майна за заниженою вартістю.

Зокрема, згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.11.2013 року №11409/11410/13-42 у звіті про експертну оцінку вартості спірних приміщень, виконаному філією "Київський аукціонний центр" ДАК "Національна мережа аукціонних центрів", наявні наступні недоліки:

- оцінювану будівлю безпідставно віднесено до 1-ої групи капітальності;

- не зазначено об'єм будівлі, який є одним із основних показників при визначенні вартості за витратним підходом, а саме при підборі будівельного аналогу будівлі;

- оцінювач безпідставно не використав порівняльний підхід для оцінки, який надає найбільш вірний результат щодо ринкової вартості об'єкта;

- орендна ставка за 1 кв. м подібних приміщень складала 30-50 доларів США, що значно перевищує значення, прийняте у звіті для розрахунку вартості по дохідному підходу - 10,83 доларів США за 1 кв. м;

- допущено порушення при визначенні ставки капіталізації компенсації додаткового ризику, що призвело до заниження вартості об'єкту.

Крім того, звіт про експертну оцінку вартості спірних приміщень, який виконано філією "Київський аукціонний центр" ДАК "Національна мережа аукціонних центрів", не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

Так, станом на зазначену у вказаному звіті дату - 28.02.2002 рік ринкова вартість спірного майна складала 325.002 грн., а на момент укладення спірного договору купівлі-продажу - 343.454 грн.

Крім того, згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.12.2013 року у зв'язку з укладенням спірного договору, бюджету м. Києва завдано збитки у сумі 125 335 грн. (станом на дату оцінки - 28.02.2002 рік) та у сумі 140 712 грн. (станом на момент укладення спірного договору).

Оскільки спірний договір укладений у 2002 році, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати вимоги законодавства, яке діяло на час укладення вказаного договору, а саме Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року.

Так, за ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення спірного договору) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Таким чином спірний договір укладено за заниженою вартістю, яку визначено суб'єктом оціночної діяльності з низкою порушень, що призвело до завдання збитків місцевому бюджету.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний договір укладено з порушенням вимог приватизаційного законодавства, всупереч основному принципу індивідуальної приватизації щодо досягнення максимального економічного ефекту від приватизації.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що висновок експертного дослідження №12806/13-45 від 10.12.2013 року та висновок експертів за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження №11409/11410/13-42 від 27.11.2013 року не можуть бути належними та допустимим доказами, так як дослідження проводились невірно застосованим методом розрахунку ринкової вартості об'єктів оцінки, оскільки останні не містять заперечень відповідача та виконані у відповідності до вимог чинного законодавства, а окремі недоліки на які вказує апелянт - не спростовують достовірність висновків зроблених експертами.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза з метою визначення дійсної вартості станом на момент проведення приватизації нежилого приміщення, яке виступало предметом купівлі-продажу за спірним договором.

Проте, вищенаведена експертиза виконана не була, оскільки оплата за проведення експертизи не була виконана відповідачем.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року у справі №910/24638/13 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Регіонального відділення фонду державного майна України по місту - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по місту залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 року у справі №910/24638/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/24638/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

С.А. Гончаров