Р І Ш Е Н Н Я

07 липня 2015 року Справа № 922/2297/15

Провадження №1/913/43/15

За позовом позивача Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 31747 грн. 65 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Кравцова Г.А.

В засіданні брали участь представники:

від позивача - Сімейко А.І., за довіреністю від 05.01.2015 № 06-05-13/16;

від відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю від 22.06.2015 № 903;

Суть спору: про стягнення з відповідача 21482 грн. 78 коп. боргу за період з 26.01.2013р. по 31.03.2015р., 1826 грн. 08 коп. пені за період з 22.04.2014р. по 21.10.2014р. по рахунку від 31.03.2014р. та за період з 25.05.2014р. по 24.11.2014р. по рахунку від 30.04.2014р., 1021 грн. 66 коп. 3 % річних, 7417 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань на підставі рахунків, виставлених позивачем для оплати.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного.

Так, за ухвалою від 10.04.2015р. господарський суд Харківської області передав справу № 922/2297/15 за територіальною підсудністю до господарського суду Луганської області.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник у зв'язку з наступними обставинами.

Так, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2007 (арк. справи 49) приміщення, вартість послуг по опаленню якого заявлені позивачем до стягнення, за адресою: АДРЕСА_1, належить фізичній особі ОСОБА_4 на праві приватної власності.

У зв'язку з тим, що 23.12.2001 відповідач звернувся до позивача із заявою про укладання договору на постачання теплової енергії (арк. справи 50), ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», яка двічі надсилала відповідачу проекти відповідних договорів, які не були підписані, звернулася з вимогами саме до орендаря приміщення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору по ній є заборгованість, яка утворилась за даними позивача за період з грудня 2012 року по квітень 2014 року на суму 21482 грн. 78 коп. Також до стягнення заявлено 1826 грн. 08 коп. пені (за період з 22.04.2014р. по 21.10.2014р. по рахунку від 31.03.2014р. та за період з 25.05.2014р. по 24.11.2014р. по рахунку від 30.04.2014р.), 1021 грн. 66 коп. 3 % річних (за період з 26.01.2013 по 31.03.2015), 7417 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань (за період лютого 2013 року по лютий 2015 року).

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що за актом розмежування експлуатаційної відповідальності між позивачем та КП "Сєвєродонецькі теплові мережі" від 12.05.2009 теплова енергія на спірний об'єкт подаватись не може. Також відповідач зазначає про відсутність радіаторів опалення, оскільки вони були демонтовані.

У додатковому відзиві за листом від 07.07.2015 йдеться про закінчення строку дії договору оренди приміщення 01.06.2012, коли відповідач його звільнив, але акт прийому-передачі не складався.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання правовідносин, пов'язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання здійснюється Законом України "Про теплопостачання".

У відповідності до ст. 2 вказаного Закону теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Основними обов'язками споживача теплової енергії та теплопостачальної організації є своєчасне укладання договору на постачання теплової енергії.

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (позивач) здійснює свою господарську діяльність у сфері теплопостачання на підставі відповідних ліцензій на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та є суб'єктом відносин у сфері теплопостачання, і відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'' є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності.

Так, до позову позивачем додані рахунки №№ 6669 від 31.12.2012, від 31.01.2013, від 28.02.2013, від 31.03.2013, від 30.04.2013, від 31.10.2013, від 30.11.2013, від 31.12.2013, від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014 з доказами їх надіслання на адресу об'єкта споживання тепла, якими є відповідні описи вкладення до цінного листа з фіскальними чеками до кожного відправлення, реєстрами розсилки цінних листів (арк.справи 28-41).

Поставку теплової енергії позивачем за період з грудня 2012 року по квітень 2014 року на загальну суму 21482 грн. 78 коп. підтверджено матеріалами справи, у тому числі актами про включення теплоустановок № 000000203 від 27.10.2012 та № 000002011 від 15.10.2013 (арк. справи 75, 76), якими зафіксовано подачу теплоносія до системи опалення та гарячого водопостачання будинку за відповідною адресою (АДРЕСА_1).

Розрахунок обсягу поставленої теплової енергії позивачем здійснений згідно з максимальним погодинним навантаженням у відповідності до вимог КТМ 204 України 244-94, з урахуванням показників техдокументації приміщення та з урахуванням показників температури всередині приміщення та середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (у кількості 12 Гкал на 2011 рік та 9,05 Гкал на 2012 рік).

Вимоги позивача про стягнення 1021 грн. 66 коп. 3% річних /за період з 26.01.2013 по 31.03.2015/ та 7417 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань /за період з лютого 2013 року по лютий 2015 року/ обґрунтовані посиланням на ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.99 № 686-XIV позивач нарахував пеню у сумі 1826 грн. 08 коп. за період з 22.04.2014 по 21.10.2014 по рахунку від 31.03.2014р. та за період з 25.05.2014р. по 24.11.2014р. по рахунку від 30.04.2014р.

При цьому слід зазначити, що суд погоджується з правовою позицією позивача щодо пред'явлення вимог за загальними нормами зобов'язального права, а саме - визначення обов'язку по сплаті вартості спожитої теплової енергії як грошового.

Втім, щодо покладення цього обов'язку саме на відповідача, як орендаря об'єкта споживання тепла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 то суд звертає увагу на умови п. 1.2 договору оренди нежитлового приміщення від 25.05.2011, укладеного між відповідачем та власницею приміщення ОСОБА_4

Так, цим договором передбачено обов'язок саме відповідача оплачувати комунальні послуги (п. 5.3 ), але строк оренди визначений з 01.06.2011 по 01.06.2012 (п. 1.2 договору), який закінчився до періоду прострочення сплати боргу за теплову енергію, заявленого позивачем з грудня 2012 року по квітень 2014 року.

Суд вважає, що умови п. 1.2 договору оренди нежитлового приміщення щодо наступного викупу його через рік, не свідчать про можливість так званої «автоматичної» пролонгації дії договору без укладання додаткової угоди. Докази викупу приміщення відповідачем у справі відсутні, він посилається на звільнення приміщення після закінчення строку його оренди. Так само й відсутність доказів повернення орендованого приміщення не може свідчити про факт його зайняття відповідачем у спірний період.

Таким чином, суд вважає, що позивач має адресувати свої вимоги власниці нежитлового приміщення, яка має встановлений положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок здійснити оплату коштів за отримані послуги щодо його опалення.

Посилання сторін на акт про демонтування приладів опалення у спірному приміщенні від 18.06.2015, судом не приймається до уваги, оскільки дата складання документу не стосується спірного періоду. Відомості про час демонтування обладнання відсутні. Також цей комісійний акт не свідчить про займання приміщення саме відповідачем на час розгляду справи, на що посилається позивач.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням витрат по судовому збору у сумі 1827 грн. 00 коп. на позивача у відповідності до 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 21482 грн. 78 коп. боргу, 1826 грн. 08 коп. пені, 1021 грн. 66 коп. 3 % річних та 7417 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань в і д м о в и т и .

2. Судові витрати у сумі 1827 грн. 00 коп. судового збору покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2015.

Суддя Н.М.Зюбанова