ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 року Справа № 904/1453/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідач)

суддів - Широбокової Л.П., Чохи Л.В.,

при секретарі: Погорєловій Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Дементьєва О.М. - представник, довіреність №1718-к-н-о від 21.04.15,

від відповідача: не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сугак Оксани Павлівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2014р. у справі №904/1453/14

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця Сугак Оксани Павлівни, м.Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення 37592грн.25коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2014р. у справі №904/1453/14 (суддя Петренко І.В.) позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі-ПАТ КБ"Приватбанк") задоволено, з фізичної особи-підприємця Сугак Оксани Павлівни на користь позивача стягнуто 29455грн.22коп. заборгованості за кредитом, 5321грн.58коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1485грн.05коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 1330грн.40коп. заборгованості по комісії за користування кредитом;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором обслуговування кредитних лімітів на її поточному рахунку, відкритому позивачем;

- не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Сугак Оксана Павлівна подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм процесуального і матеріального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про прийняття рішення господарським судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи, що позбавило її можливості подати зустрічний позов, надати пояснення та висловити свої заперечення, про помилкові висновки господарського суду стосовно грошових операцій по наданню позивачем кредитного ліміту в сумі 30000грн., оскільки первинні документи в розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які підтверджують здійснення безготівкового зарахування коштів на рахунок, зокрема, платіжні доручення, не були предметом дослідження під час розгляду справи, а також про залишення господарським судом поза увагою первісної ставки процентів за користування кредитом, їх розміру, в чому полягає диференційна зміна процентів, на який період часу, на яку величину і чи відповідають такі зміни такої ставки вимогам ч.ч.4-6 ст.1056-1 Цивільного кодексу України;

- у письмових поясненнях скаржником зазначено, що Умови та правила надання банківських послуг, якими регламентується порядок встановлення зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування лімітом вона не підписувала, що будь-які докази ознайомлення її з текстом Умов та правил відсутні, що ставка пені, вказана в Тарифі банку вище ніж ставка пені, вказана в Умовах та правилах, в цих Умовах ставка пені є фіксованою, а в розрахунку заборгованості, виконаному позивачем ставка пені змінюється, що в цьому розрахунку всі наведені позивачем операції не підтверджені платіжними розрахунковими документами, що по даті 06.06.2011р. нарахована пеня в сумі 0.22грн., між тим, за період з 02.03. по 06.06.2011р. зазначаються нулі і жодних порушень не має, що надані позивачем розрахункові документи, а саме меморіальні ордери і платіжні доручення не оформлені згідно з вимогами Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні і не містять підписів відповідальних осіб та печатки банку, в деяких з них часом проведення операції є нічний час, колі банк не працює, а також, що розмір суми кредитування, нарахування відсотків, пені та штрафів мають бути обов"язково погоджені сторонами шляхом підписання відповідного договору;

- 07.07.2015р. представник скаржника в судове засідання не з"явився, про час і місце засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, в письмових поясненнях повідомив суд про те, що відповідач по справі стала авторизованим клієнтом позивача, надавши до банку заяви про відкриття поточного рахунку, за заявою від 02.03.2011р. було встановлено кредитний ліміт на вказаному рахунку, заява від 02.03.2011р. разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір банківського обслуговування, відповідач скористався можливістю здійснювати електронні платіжи через електронну систему клієнт банкінгу "Приват 24", Умовами та правилами надання банківських послуг встановлена відповідальність відповідача за непогашеним кредитним зобов"язанням, про те, що факт встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок відповідача підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено операції по використанню ним кредитних коштів на оплату товарів і послуг та операції по частковому погашенню кредитної заборгованості, а також про те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов"язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороду відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, постановою Національного банку України від 09.08.2010р. №377 була встановлена облікова ставка в розмірі 7.75 процента, подвійна облікова ставка буде становити 0.04305, з 18.07.2011р. банком були здійснені нарахування пені за ставкою 0.04306, подальші розміри ставки пені були визначені відповідно до змін облікової ставки Національного банку України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у тому числі, і в попередніх судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2011р. між ПАТ КБ"Приватбанк" (банком) та фізичною особою-підприємцем Сугак Оксаною Павлівною (клієнтом) підписано заяву, на підставі якої банк, за наявності вільних коштів, зобов"язався здійснювати обслуговування кредитного ліміту на рахунку клієнта №3047.

Згідно з заявою про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв"язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті WWW.privatbank.ua і разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Як зазначено в заяві, підписавши останню клієнт приєднався і погодився із умовами, викладеними в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку, що розміщені на сайті Приватбанку WWW.privatbank.ua.

На вказаній заяві клієнтом накладено електронний цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24.

П.3.18.1.1 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта при наявності вільних грошових коштів за рахунок кредитних коштів у межах ліміту шляхом дебетування поточного рахунку при цьому утворюється дебетове сальдо.

За умовами п.3.18.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

П.3.18.1.5 Умов встановлено, що кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах яких Банк проводить оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується відповідно до затвердженої банком методики на основі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників у відповідності з внутрішньобанківськими нормативами і нормативними актами Національного банку України.

Відповідно до п.3.18.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта.

Згідно п.3.18.1.8 Умов проведення платежів клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг.

За приписами п.3.18.1.11 Умов періодом неперервного користування кредитом являється період часу, протягом якого неперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період неперервного користування кредитним лімітом не більше 35 днів. Датою закінчення такого періоду вважається день, по закінченню якого на рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

Відповідно до п.3.18.1.12 Умов для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється диференційна процентна ставка. Процентна ставка залежить від строку існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена банком в порядку, передбаченому даним розділом Умов.

П.3.18.1.13 Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку відсотки та пеню за користування кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому даним розділом Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.18.1.16 Умов при укладанні договорів і угод чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі "заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк або у формі обміну паперовій або електронній інформацією або у будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

У відповідності до п.3.18.2.1.1 Умов банк обслуговує кредитний ліміт на поточному рахунку клієнта в порядку, передбаченому даним розділом Умов і правил надання банківських послуг.

Згідно з пп.4 п.3.18.2.1.4 Умов за рахунок грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу проводиться погашення заборгованості по відсотках, розрахованим відповідно до п.3.18.4.1 та п.3.18.4.2. Надходження коштів на поточний рахунок клієнта автоматично зменшують дебетове сальдо по поточному рахунку.

На підставі 3.18.2.2 Умов клієнт зобов'язався: сплатити відсотки за весь час користування кредитом відповідно до п.3.18.4.1 та п.3.18.4.2, п.3.18.4.3 (п.3.18.2.2.2); проводити погашення кредиту, отриманого в розмірі встановленого ліміту кредиту, не пізніше строку (терміну) закінчення безперервного користування кредитом, встановленого п.3.18.1.11 (п.3.18.2.2.3); повернути кредит в строки, встановленні п.3.18.1.10, п.3.18.2.3.4 та п.3.18.2.2.17 (п.3.18.2.2.5); доручив банку списувати грошові кошти із всіх своїх рахунків (як відкритих на момент початку обслуговування банком ліміту клієнта, так і тих, що відкриті після цього) в валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту, а також відсотків за його користування, а також в рахунок оплати договору страхування, по яких банк є вигодонабувачем, із всіх своїх рахунків в гривні для виконання зобов'язань з погашення винагороди, а також неустойки, в розмірах сум, що підлягають до сплати банку у відповідності до даного розділу Умов і правил надання банківських послуг, а також по інших кредитних договорах, укладених між клієнтом та банком, при настанні строків платежів (здійснюється договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється у відповідності з встановленим законодавством порядком, при цьому оформлю-ється меморіальний ордер, в реквізиті "призначення платежу" якого зазначаються номер, дата та пункт 3.18.2.2.8. Списання грошових коштів по іншим кредитним договорам здійснюється у відповідності з умовами інших кредитних договорів (п. 3.18.2.2.8).

П.3.18.4.1.1 Умов передбачено, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з 20-го до 25-го числа наступного місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.18.4.1.2 при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

П.3.18.4.1.3 Умов передбачено, що у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення клієнтом будь-якого грошового зобов"язання та при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0.1315 процента від суми залишку непогашеної заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до п.3.18.4.1.4 Умов під "непогашенною заборгованістю" слід розуміти невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закінченні банківського дня.

Згідно з п.3.18.4.4 Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у відповідності до п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального розміру сальдо кредиту, який є на кінець банківського дня за минулий місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Виплата винагороди здійснюється в гривнях.

Відповідно до п.3.18.4.7 Умов у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або виплата відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути проведені в банківський день, який передує вихідному або святковому дню.

Згідно з п.3.18.4.8 Умов погашення кредиту виплата відсотків проводиться у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки проводиться у відповідності з умовами даного розділу Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.18.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів в році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в період нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату погашення.

У відповідності до п.3.18.4.10 Умов зобов'язання виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших осіб для погашення заборгованості, перш за все направляються для погашення витрат/збитків банку відповідно до п.3.18.2.2.16, п.3.18.2.3.15 далі для погашення неустойки згідно розділу 5 даного розділу Умов і правил надання банківських послуг, далі - прострочена винагорода, далі - винагорода, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Кінцеве погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, вказаної в п.3.18.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати вони вважаються простроченими. У випадку розрахунку витрат банка у відповідності до п.п.3.18.2.2.16, 3.18.2.3.15 за погодженням сторін можлива зміна строків погашення кредиту.

П.3.18.5.1 Умов передбачає, що при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених умовами п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагород, передбачених п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня у (% річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

П.3.18.5.4 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачений п.п.3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Відповідно до п.3.18.6.1 Умов обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом в банк заяви на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (або в формі " Заяви про відкриття поточного рахунку та картки з зразком підпису і відтиску печатки" або в формі авторизації кредитної угоди в системі клієнт-банк/інтернет клієнт банк, або в формі обміну паперовими або електронною інформацією або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання грошових коштів в рамках кредитного ліміту в розмірах вказаних сум та дійсних в обміні перерахунку грошових коштів до повного виконання зобов'язань сторонами.

За своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 02.03.2011р. є кредитним договором, за яким, відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір банківського обслуговування від 02.03.2014р. у встановленому законом порядку не розірвано та не визнано недійсним.

Зобов"язання за вказаним договором позивач виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт 02.03.2011р. в сумі 1000грн., 23.05.2011р. в сумі 8000грн., 20.01.2012р. в сумі 15000грн., 26.07.2012р. в сумі 30000грн. та 24.05.2013р. в сумі 30000грн., що підтверджується довідкою №08.7.0.0.0/53 від 18.12.2013р., виданою ПАТ КБ"Приватбанк".

Факт встановлення кредитних лімітів у вказаних вище розмірах відповідачем документально не спростовано.

Відповідач свої зобов"язання за договором належним чином не виконав.

У цьому зв"язку 21.10.2013р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №10221ДNJ0908 від 17.10.2013р. з пропозицією погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 29455грн.22коп., простроченої заборгованості по відсотках в сумі 5089грн.94коп., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 1330грн.40коп. та заборгованості по пені в сумі 1399грн.23коп..

Про направлення зазначеної претензії відповідачу свідчать представлені в матеріалах справи копії опису вкладення до цінного листа №380 зі штампом відділення поштового зв"язку, списку рекомендованих поштових відправлень №11558, до якого належить і цінний лист із вказаним номером та копія фіскального чеку про відправлення цінних листів за №11588.

Претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів складає 29455грн.22коп., по процентах за користування кредитом - 5321грн.80коп., по комісії за користування кредитом - 1330грн.40коп..

Докази погашення вказаних сум заборгованості в матеріалах справи відсутні. Наявність цих сум заборгованості відповідач також не спростував, будь-яких доказів в погашення заборгованості або контррозрахунку відповідних платежів не надав.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Ст.627 названого Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ч.2 ст.1054 Кодексу передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже згідно з ч.1 ст.1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором

Відповідно до ч.1 ст.1049 Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.ч.1, 2 ст.10561 Кодексу передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Щодо досліджуваної справи, то розрахунок процентів за користування кредитом у вказаній вище сумі виконано позивачем з урахуванням домовленостей сторін, викладених в п.п.3.18.4.1.1, 3.18.4.1.2, 3.18.4.1.3 та 3.18.4.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, виходячи з обумовлених цими пунктами періодів нарахування та диференційних ставок в розмірах відповідно 24 та 48 процента та кількості 360 днів у році.

Розрахунок винагороди за користування кредитом також відповідає положенням Умов та правил.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором банківського обслуговування від 02.03.2011р. та ненадання ним належних та допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 29445грн.22коп., заборгованості по оплаті процентів за користування кредитом в сумі 5321грн.80коп. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1330грн.40коп..

Проте, задовольняючи вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 1485грн.05коп., господарський суд допустив порушення вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України та ґрунтовно не дослідив обставин справи.

Так, відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення.

З наведеної норми випливає, що пеня - це неустойка, яка триває і стягується лише за таке порушення зобов"язання як прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У даному випадку, розрахунок пені (а.с.9-12) проведено позивачем за період з 02.03. по 12.07.2011р. по ставці 0.13150, за період з 18.07.2011 по 26.03.2012р.р. по ставці 0.04306, за період з 28.03.2012 по 03.06.2013р.р. по ставці 0.04167, за період з 10.06. по 01.08.2013р. по ставці 0.03889 та за період з 16.08. по 23.10.2013р. по ставці 0.03611.

При перевірці наданого позивачем розрахунку колегією суддів встановлено, що в період з 18.07.2011р. до 23.03.2012р. розмір облікової ставки Національного банку України складав 7.75 процента, у зв"язку з чим, пеня мала обчислюватися шляхом визначення подвійного розміру цієї ставки, ділення на кількість днів в календарному році та дорівнювати 0.042465753 (7.75% х 2 : 365 = 0.042465753), за період з 28.03.2012 по 03.06.2013р.р. за таким розрахунком ставка пені мала складати 0.04109589 (7.5% х 2 : 365=0.04109589), за період 10.06. по 01.08.2013р. 0.038356164 (7% х 2 : 265 = 0.038356164) та за період з 16.08. по 23.10.2013р. - 0.035616438 (6.5% х 2 : 365 = 0.035616438).

Отже зазначені позивачем в розрахунку пені ставки є більшими, ніж передбачені ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" та визначені ним виходячи з 360 днів у році.

Докази узгодження сторонами умов по нарахуванню пені, виходячи із вказаної кількості днів в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані.

Також розрахунок пені в сумі 1485грн.05коп. виконаний позивачем не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, згідно з п.3.18.1.11 Умов періодом неперервного користування кредитом є період часу, протягом якого неперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період неперервного користування кредитним лімітом не більше 35 днів.

На підставі п.3.18.2.2.3 Умов клієнт зобов"язався здійснювати погашення кредиту не пізніше строку закінчення періоду неперервного користування кредитом, установленого п.3.18.1.11.

В порядку викладених процесуальних норм обставини щодо визначення періодів неперервного користування кредитом та існування конкретних сум заборгованості по закінченню кожного з таких періодів, як підстав для визначення конкретних її сум, позивачем не доведені, докази в обґрунтування цих обставин за період з 02.03.2011р., зокрема банківські виписки за відповідні періоди не надані.

Представлена в матеріалах справи виписка нарахування пені з 02.03.2011 по 21.05.2015р.р. інформації стосовно таких конкретних строків не містить.

На вимоги апеляційного суду, викладені в ухвалах від 21.05, 04.06.2015р. та протоколі судового засідання від 02.07.2015р. письмових пояснень щодо порядку розрахунку пені та застосування відповідних ставок позивач не надав.

У цьому зв"язку апеляційний суд позбавлений можливості здійснити перерахунок пені з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", а також з урахуванням того, що представлений позивачем розрахунок виконано в автоматичному режимі без необхідних даних.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 1485грн.05коп. є необґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до п.2 ч.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь- якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-яких із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази повідомлення відповідача господарським судом про час і місце розгляду.

Посилання господарського суду в оскаржуваному рішенні на належне повідомлення відповідача та на підтвердження такого повідомлення відміткою суду про відправку ухвал суду за належною адресою судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, оскільки відмітки на зворотній стороні ухвал суду від 11.03 та 27.03.2014р. в розумінні п.п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №6 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" такими доказами не являються та ці відмітки не містять відомостей про адреси сторін.

Накладна №1804061 (а.с.56) також не підтверджує факт повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, оскільки не містить в графі "відправлення отримав, претензій до виконавця не маю" підпис отримувача та дату отримання.

За таких умов, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по справі судом апеляційної інстанції.

Доводи скаржника про те, що Умови та правила надання банківських послуг вона не погоджувала та не підписувала і про відсутність доказів того, що саме з наданим позивачем текстом Умов та правил вона була ознайомлена у 2011 році визнані колегією суддів необґрунтованими.

В заяві скаржника від 02.03.2011р. достатньо чітко зазначено, що порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті WWW.privatbank.ua.

Підписавши заяву, клієнт приєднався і погодився з умовами, викладеними в Умовах та правилах, Тарифах банку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку WWW.privatbank.ua.

Документи, розміщені на сайті банку - це публічна інформація, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт.

При наявності заперечень по деяких позиціях Умов та правил надання банківських послуг і Тарифах банку, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ"Приватбанк" скаржник не був позбавлений можливості не підписувати заяву.

Доказів погодження та приєднання, про що йдеться в заяві від 02.03.2011р., до будь-яких інших умов в частині зміни ліміту, встановлення відсоткової ставки та винагороди, які були розміщені на вказаному сайті Приватбанку станом на цю дату скаржник не надав.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду України у справі 6-240цс14 від 11.02.2015р. та 6-16цс15 від 11.03.2015р. колегією суддів не прийняті до уваги тому, що предметом розгляду у відповідних справах є заборгованість фізичних осіб по кредитно-заставних договорах, укладених останніми з ПАТ КБ"Приватбанк" на підставі заяв, в яких указано, що вони разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, складають ці договори та йдеться про збільшення строку позовної давності до п"яти років. З цих постанов не вбачається, що заяви до банку подані фізичними особами, співпадають по змісту саме з заявою відповідача по даній справі. Між тим, у даній справі йдеться про конкретну форму заяви, підписану відповідачем, зокрема, про наявність в заяві посилань на погодження відповідача з Умовами, на приєднання до них та їх розміщення на офіційному сайті Приватбанку WWW.privatbank.ua. внаслідок чого є неможливим стверджувати про виникнення між відповідними сторонами тотожніх правовідносин.

Доводи скаржника про невідповідність Умов та правил і Тарифів, у тому числі, в частині визначення в Умовах пені за ставкою 0.1315 процентів, а в Тарифах за ставкою 0.2 процента визнані колегією суддів безпідставними, оскільки ставка в розмірі 0.2 процента при розрахунку суми пені позивачем не застосовувалася.

При цьому договір банківського обслуговування від 02.03.2011р. в установленому порядку недійсним не визнано.

Посилання скаржника на нарахування позивачем пені в сумі 0.22грн. за період з 02.03. по 06.06.2011р. при наявності нульового сальдо знайшли своє відображення в позиції апеляційного суду по відмові в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Посилання скаржника на порушення господарським судом вимог ч.ч.4, 6 ст.1056-1 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки позивач самостійно не збільшував процентну ставку за користування кредитом. Застосування цієї ставки в розмірах відповідно 24 та 48

процентів передбачено п.п.3.18.41.2, 3.18.4.13 Умов та правил надання банківських послуг.

Доводи скаржника про неукладення договору в письмовій формі також визнані колегією суддів необґрунтованими.

Ст.1055 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1-3, ст.207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч.2 ст.639 Кодексу якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, заява відповідача від 02.03.2011р., а також Умови та правила надання банківських послуг, розміщенні в мережі Інтернет на сайті WWW.privatbank.ua в їх сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між сторонами.

Керуючись ст.ст.101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд - ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2014р. у справі №904/1453/14 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- стягнути з фізичної особи-підприємця Сугак Оксани Павлівни на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 29455грн.22коп. заборгованості за кредитом, 5321грн.58коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1330грн.40коп. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1827грн. судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на користь фізичної особи-підприємця Сугак Оксани Павлівни 75грн. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області;

- припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2014р. у справі №904/1453/14

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя Л.В.Чоха

Суддя Л.П.Широбокова

Повна постанова складена 10.07.2015р.