ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"09" червня 2015 р. Справа № 911/1709/15

за позовом першого заступника прокурора Київської області, м. Київ, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідачів: 1) державного підприємства «Укрриба», м. Київ,

2) фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича, м. Тараща,

про визнання недійсним договору зберігання від 15.01.2015р. № 02/15 та зобовязання повернути майно

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від прокуратури: Нестеренко Є.І., посвідчення від 17.09.2014р. №028904;

від позивача: Склярук Ю.В., уповноважена, довіреність від 02.06.2015р. ;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ :

перший заступник прокурора Київської області, м. Київ, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 07.04.2015р. №05/1-93 вих15 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: 1) державного підприємства «Укрриба», м. Київ та 2) фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича, м. Тараща, в якому просить суд визнати недійсним укладений між відповідачами договір зберігання від 15.01.2015р. № 02/15 та зобов'язати фізичну особу - підприємця Кулика Олександра Вікторовича повернути державному підприємству «Укрриба» отримане за оспорюваним договором майно - гідротехнічні споруди (стави нерестові, нагульні та зимувальні, риборозплідники).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір є удаваним, оскільки на його підставі виникли не зобов'язання зберігача та поклажодавця, а відносини оренди, оскільки отримане нібито у зберігання майно - гідротехнічні споруди - стави, розташовані в м. Тараща та селах Кирдани, Степок та Северинівка Таращанського району фактично передані державним підприємством «Укрриба» фізичній особі - підприємцю Кулику Олександру Вікторовичу в оренду для риборозведення. Разом із тим, в порядку ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» єдиним орендодавцем державного майна - майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України. Зазначені обставини на твердження прокурора, є підставою для визнання недійсним удаваного договору зберігання державного майна від 05.01.2015р. № 02/15 в порядку ст. ст. 203, 215 ЦК України. Оскільки недійсний правочин не породжує для його сторін жодних бажаних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, прокурор просить суд зобов'язати відповідача 2, як орендаря за недійсним договором, повернути балансоутримувачу означені гідротехнічні споруди.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.04.2015р. позовну заяву першого заступника прокурора Київської області прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/1709/15 та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 19.05.2015р.

До господарського суду 15.05.2015р. від позивача - Фонду державного майна України надійшли письмові пояснення від 14.05.2015р. № 10-25-8959, в яких позивач позов прокурора підтримує та просить суд його задовольнити. Так, позивач твердить, що спірні гідротехнічні споруди згідно переліку є державним майном, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Таращаплемсільрибгосп» та було передане на баланс державному підприємству «Укрриба», органом управління майном якого є Державне агентство рибного господарства України. Також позивач твердить, що зазвичай за договором зберігання витрати на оплату зберігання несе поклажодавець. Разом із тим, згідно оспорюваного договору зберігач отримав право на користування майном, переданим на зберігання, із щомісячною оплатою за таке користування. На твердження позивача, користування нерухомим майном за плату є кваліфікуючими ознаками оренди, а належним орендодавцем спірного майна відповідно до чинного законодавства є Фонд державного майна України. Також позивач твердить, що укладення даного договору завдає матеріальної шкоди Державному бюджету України, оскільки згідно затвердженої Кабінетом Міністрів України Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, 70% орендної плати має сплачуватись до державного бюджету, а 30% - балансоутримувачу.

В судовому засіданні 19.05.2015р. розпочато розгляд справи по суті та оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 09.06.2015р., про що присутні представники були повідомлені особисто під розпис, а відсутні відповідачі - в порядку ст. 87 ГПК України шляхом направлення відповідної ухвали рекомендованим листом з повідомленням.

22.05.2015р. від відповідача 2 - фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича надійшло клопотання про припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору. До клопотання додано копію угоди від 14.05.2015р. про припинення дії договору зберігання державного майна № 2/15 від 05.01.2015р., укладеної між державним підприємством «Укрриба» та фізичною особою - підприємцем Куликом Олександром Вікторовичем, а також копія Акту приймання-передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання) від 14.05.2015р., згідно якого спірні гідротехнічні споруди були повернуті балансоутримувачу.

Представники відповідачів в судове засідання 09.06.2015р. не з'явились, витребувані судом документи не подали, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України (підпункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції») у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов Першого заступника прокурора Київської області, м. Київ (далі по тексту - прокурор), в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ (далі по тексту - ФДМУ) до відповідачів: 1) державного підприємства «Укрриба», м. Київ (далі по тексту - ДП «Укрриба»), 2) фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича, м. Тараща (далі по тексту - ФОП Кулик О.В.), вислухавши пояснення прокурора та представників позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2015р. між ДП «Укрриба» (поклажодавець) та ФОП Куликом О.В. (зберігачем) було укладено договір зберігання державного майна № 02/15, згідно якого поклажодавець передає а зберігач приймає на відповідальне зберігання за Актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, розташованих в Таращанському районі Київської області, с. Кирдани, с. Степок, с. Северинівка та м. Тараща, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики УКраїни та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06.05.2003р.№ 126/752. Зберігач зобов'язався зберігати майно і повернути його поклажодавцеві у такому стані, в якому воно було одержане, з урахуванням змін його природних властивостей. Пунктом 2.5 договору сторони зобов'язали зберігача передавати поклажодавцеві плоди та доходи, які були ним одержані від майна з моменту їх виявлення. Пунктом 2.9 Договору зберігання зберігачу було надано право, у випадках, коли для збереження майна необхідне його використання, звертатися до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання. Пунктом 5.1 встановлена плата за відповідальне зберігання в розмірі 10,00 грн. на місяць, яка сплачується один раз на рік до 15 січня наступного року на підставі Акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року. Пунктом 7.1 сторони визначили строк договору з дня підписання Акту приймання-передачі до 05.01.2016р.

05.01.2015р. сторони підписали Акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, згідно якого ДП «Укрриба» передало, а ФОП Кулик О.В. прийняв на відповідальне зберігання гідротехнічні споруди ставів балансовою вартістю 1107272,59 грн., які розташовані в Таращанському районі Київської області, с. Кирдани, с. Степок, с. Северинівка та м. Тараща, а саме: 1) став нагульний «Русловий» (інвентарний номер 216); 2) став риборозплідник №1 (інвентарний номер 230), 3) став риборозплідник №2 (інвентарний номер 231); 4) став риборозплідник №3 (інвентарний номер 232); 5) стави нерестові в кількості 18 шт. (інвентарні номери 687-704); 6) став нагульний «Глибочок» (інвентарний номер 217); 7) став нагульний №6 (інвентарний номер 219); 8) став нагульний №5 (інвентарний номер 220); 9) став нагульний №4 (інвентарний номер 221); 10) став нагульний №3 (інвентарний номер 222); 11) став нагульний №2 (інвентарний номер 223); 12) став нагульний №1 (інвентарний номер 224); 13) став нагульний №1-а (інвентарний номер 225); 14) став нагульний №1-б (інвентарний номер 226); 15) став нагульний №5-а (інвентарний номер 227); 16) став нагульний «Северинівка» (інвентарний номер 218); 17) став «Маточний» (інвентарний номер 228); 18) стави зимувальні 6 шт. (інвентарні номери 705-710); 19) стави зимувальні 3 шт. (інвентарні номери 711-713); 20) став-риборозплідник «Северинівка» (інвентарний номер 229) та 21) став-риборозплідник «Верногорщина» 5 шт. (інвентарний номер 714).

06.01.2015р. між ДП «Укрриба» та ФОП Куликом О.В. було укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна № 02/15 від 05.01.2015р., за умовами якої у зв'язку із заявою зберігача про надання дозволу на користування майном, сторони вирішили надати право зберігачу користуватися майном, переданим останньому на зберігання відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств», затверджених наказом державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004р. №6 та «Виробничої програми», що розроблена зберігачем і погоджена із поклажодавцем. Сторони домовились про припинення зобов'язання зберігача, встановленого пунктом 2.5 Договору зберігання (тобто щодо обов'язку передавати поклажодавцеві плоди та доходи, отримані з майна). Зберігач зобов'язаний використовувати майно відповідно до його цільового призначення (пункт 3). Зберігач зобов'язався:

щомісячно до 5 числа наступного місяця надавати поклажодавцю звіт про вилов риби, добування живих ресурсів за встановленою формою;

надавати поклажодавцю копію звіту за формою 1А-риба (річна) «Виробництво продукції аквакультури» до 20 січня календарного року, наступного за звітним;

дотримуватись норм зон аквакультури (рибництва) та зональної рибопродуктивності по регіонах України;

сплачувати за користування державним майном договірну ціну в сумі 2300,00 грн. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 15 сторони встановили, що Додаткова угода набирає чинності з 06.01.2015р. і діє до укладення договору оренди державного майна.

Як вбачається з копії затвердженого головою Департаменту Рибного господарства Акту приймання-передачі гідротехнічних споруд та Додатку №1 до Акту, передані ФОП Кулику О.В. гідротехнічні споруди рибницьких ставів не увійшли до статутного фонду господарського товариства ЗАТ «Таращаплемсільрибгосп» під час приватизації, залишились в державній власності та були передані на баланс ДП «Укрриба».

Суд звертає увагу на те, що згідно даних залученого до матеріалів справи Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 21.04.2015р. № 20463831 основним видом діяльності ФОП Кулика О.В. є 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура).

За таких обставин, між відповідачами фактично склалися засновані на договорі відносини строкового платного користування фізичною особою - підприємцем Куликом О.В. державним майном - гідротехнічними спорудами рибницьких ставів для риборозведення, метою яких було отримання користувачем прибутку від даної господарської діяльності, за яке він сплачував балансоутримувачу даного майна відповідну щомісячну плату, що суперечить змісту договору зберігання, визначеному ст. 936 ЦК України, згідно якої за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За правовим змістом зазначені відносини є орендою. Так, згідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що укладений між позивачами договір зберігання державного майна № 02/15 від 05.01.2015р. в розумінні ст. 235 ЦК України є удаваним, тобто таким, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме для приховання договору оренди державного майна.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (частина 2 ст. 235 ЦК України).

За таких обставин, до відносин сторін у справі суд застосовує положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом з питань оренди державного майна та, відповідно до частин першої та другої ст. 1, регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності

Згідно ст.5 вказаного Закону України «Про оренду державного та комунального майна», щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, орендодавцем є Фонд державного майна України.

Згідно пунктів 2, 13, 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМ України, від 04.10.1995р., № 786 (у відповідній редакції), розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується за нерухоме майно державних підприємств, організацій - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладено представництво інтересів громадян і держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

За таких обставин суд вважає, що прокурор достатньо обґрунтував у позові, в чому полягає порушення інтересів держави в даній справі та правомірно звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено перелік обов'язкових істотних умов договору оренди, які мають бути передбачені сторонами, а саме:

об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

термін, на який укладається договір оренди;

орендна плата з урахуванням її індексації;

порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

відновлення орендованого майна та умови його повернення;

виконання зобов'язань;

забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

відповідальність сторін;

страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Статтею 203 ЦК України визначено перелік загальних умов, необхідних для чинності правочину. Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 5 зазначеної статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема наявність спеціальних підстав визнання недійсною угоди.

За таких обставин, судом встановлено, що укладений між відповідачами договір є удаваним, за правовим змістом є договором оренди державного майна, який укладений з неналежним орендодавцем та не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про оренду державного та комунального майна», а відтак зазначений договір належить визнати недійсним в судовому порядку.

суд бере до уваги подану відповідачем 2 суду копію угоди від 14.05.2015р. про припинення дії договору зберігання державного майна №2/15 від 05.01.2015р., однак, суд зазначає, що порядок розірвання договору регламентується главою 53 ЦК України, зокрема ст. 651 та ст. 654 ЦК України визначають, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін і вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається. У свою чергу, підстави і наслідки розірвання договору та визнання його недійсним є різними і взаємовиключними, і законодавство не містить перешкод для визнання недійсним договору як такого, що суперечить чинному законодавству, і в тому випадку, коли його було розірвано.

Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом із тим, як встановлено судом згідно представленої копії Акту приймання-передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання) від 14.05.2015р., ФОП Кулик О.В. передав, а ДП «Укрриба» прийняло спірні гідротехнічні споруди - рибницькі стави, які розташовані в Таращанському районі Київської області, с. Кирдани, с. Степок, с. Северинівка та м. Тараща, а саме: 1) став нагульний «Русловий» (інвентарний номер 216); 2) став риборозплідник №1 (інвентарний номер 230), 3) став риборозплідник №2 (інвентарний номер 231); 4) став риборозплідник №3 (інвентарний номер 232); 5) стави нерестові в кількості 18 шт. (інвентарні номери 687-704); 6) став нагульний «Глибочок» (інвентарний номер 217); 7) став нагульний №6 (інвентарний номер 219); 8) став нагульний №5 (інвентарний номер 220); 9) став нагульний №4 (інвентарний номер 221); 10) став нагульний №3 (інвентарний номер 222); 11) став нагульний №2 (інвентарний номер 223); 12) став нагульний №1 (інвентарний номер 224); 13) став нагульний №1-а (інвентарний номер 225); 14) став нагульний №1-б (інвентарний номер 226); 15) став нагульний №5-а (інвентарний номер 227); 16) став нагульний «Северинівка» (інвентарний номер 218); 17) став «Маточний» (інвентарний номер 228); 18) стави зимувальні 6 шт. (інвентарні номери 705-710); 19) стави зимувальні 3 шт. (інвентарні номери 711-713); 20) став-риборозплідник «Северинівка» (інвентарний номер 229) та 21) став-риборозплідник «Верногорщина» 5 шт. (інвентарний номер 714).

Згідно роз'яснень та рекомендацій Вищого господарського суду України, викладених в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (пункт 4.4) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу) в процесі розгляду справи, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

Таким чином, відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України, провадження у справі №911/1709/15 в частині зобов'язання ФОП Кулика О.В. повернути орендоване майно державному підприємству «Укрриба» належить припинити у зв'язку із відсутністю предмета спору (припинення існування предмета спору в процесі розгляду справи).

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, суд вважає вимоги прокурора обґрунтованими, законними, задовольняє позов частково та приймає рішення про визнання недійсним договору зберігання № 02/15 від 05.01.2015р., укладеного між державним підприємством «Укрриба» та фізичною особою - підприємцем Куликом О.В.

В частині позову про зобов'язання фізичної особи - підприємця Кулика О.В. повернути державному підприємству «Укрриба» орендоване майно суд припиняє провадження у справі.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України, положень пункту 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження у якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідачів сплату до державного бюджету України судового збору в сумі 1218,00 грн. за немайнову вимогу про визнання недійсним договору в рівних частинах.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України задовольнити частково.

2. Визнати недійсним укладений між державним підприємством «Укрриба» (ідентифікаційний код 25592421) та фізичною особою Куликом Олександром Вікторовичем (індивідуальний податковий номер ) договір зберігання державного майна № 02/15 від 05.01.2015р.

3. В частині вимог про зобов'язання фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича повернути державному підприємству «Укрриба» орендоване майно провадження у справі припинити.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця Кулика Олександра Вікторовича (09500, Київська обл., Таращанський район, м. Тараща, вул. Шевченка, буд. 88, індивідуальний податковий номер )

на користь державного бюджету України (отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок: 3001, МФО: 821018)

609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень нуль копійок) судового збору.

5. Стягнути з державного підприємства «Укрриба» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А, ідентифікаційний код 25592421)

на користь державного бюджету України (отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок: 3001, МФО: 821018)

609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень нуль копійок) судового збору

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 10.07.2015р.

Суддя О.В. Конюх