ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.2015 Справа № 920/714/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченко П.І., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянув матеріали справи № 920/714/15

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест», м. Суми,

до відповідача - Сумської міської ради, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Сумське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», м. Суми

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Громадської організації «Промінь - 2014», м. Суми

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю представників:

позивача - Кордюка В.П. за довіреністю б/н від 10.06.2014 року,

відповідача - Базіля Р.В. за довіреністю № 2603/02.02.02-17 від 26.12.2014 року,

третьої особи на стороні позивача - Луговського В.О. за довіреністю б/н від 27.04.2015 року,

третьої особи на стороні відповідача - голови правління Панасенка О.С.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд витребувати та повернути позивачу земельну ділянку за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в р-ні оз. Чеха) площею 4,8115 га для чого: скасувати акт приймання-передачі об'єкта оренди від 22.01.2015 року, укладений між відповідачем і третьою особою та скасувати зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесених Державним реєстратором 22.01.2015 року на підставі акту приймання-передачі об'єкта оренди від 22.01.2015 року.

22.06.2015 року, керуючись вимогами статей 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, Громадська організація «Промінь - 2014» подала до суду заяву № 135 від 22.06.2015 року про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В обґрунтування зазначеної заяви Громадська організація «Промінь - 2014» зазначає, що спірна земельна ділянка за адресою м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в районі о. Чеха), де проводилось будівництво житлового будинку 35, блок «В», інвесторами якого вона являється, була передана в суборенду позивачеві, відповідно до укладеного договору суборенди від 18.11.2011 року з Сумським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжного житлового будівництва». Позивач фактично порушив умови інвестиційних договорів укладених з інвесторами на будівництво житла відносно строків здачі будинку в експлуатацію, що стало підставою для ініціювання розірвання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, може бути залучено до участі у справі за клопотанням сторін, прокурора.

Оскільки клопотання Громадська організація «Промінь - 2014» відповідає вимогам статей 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне задовольнити дане клопотання та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Громадську організацію «Промінь - 2014» (40034, м. Суми, вул. Д.Коротченка, буд. 31, кв. 27), оскільки рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки останнього.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на положення частини четвертої статті 8 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої разом із припиненням дії договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

30.06.2015 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача до суду надійшов відзив, відповідно до якого остання просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що пунктом 5.4 договору оренди від 07.03.2006 року та пунктом 6.2 договору суборенди земельної ділянки від 18.11.2011 року передбачено, що договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання, з будь-якої підстави.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.03.2006 року між відповідачем та третьою особою на стороні позивача (Сумським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву») укладено договір оренди земельної ділянки під будівництво багатоповерхових житлових будинків (далі -договір оренди) за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в р-ні оз. Чеха) площею 4,8115 га, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 835.

Рішенням Сумської міської ради «Про надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки ТОВ «Номак-Інвест» № 785 - МР від 28.09.2011 року відповідачем надано згоду третій особі на передачу земельної ділянки в суборенду позивачу.

Відповідно до пункту 4.2 договору оренди, Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, як орендар, мав право за письмовою згодою відповідача передати у суборенду орендовану земельну ділянку або її частину.

На підставі зазначеного рішення відповідача, 18.11.2011 року між позивачем та третьою особою на стороні позивача укладено договір суборенди земельної ділянки за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в р-ні оз. Чеха) площею 4,8115 га (далі - договір суборенди).

Позивач у поданій ним позовній заяві зазначає, шо ним на зазначеній земельній ділянці ведеться будівництво з метою реалізації програми молодіжного житлового кредитування м. Суми на 2011-2017 роки, затвердженої рішенням Сумської міської ради від 23.12.2010 року № 102 - МР від 31.07.2013 року та регіональна програма молодіжного житлового кредитування на 2002-2010 та 2011-2017 роки в Сумській області від 12.04.2011 року.

19.12.2014 року відповідачем було розглянуто звернення третьої особи на стороні позивача щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки та прийнято рішення за № 3841-МР «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного з Сумським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», шляхом розірвання, відповідно до якого відповідач надав згоду третій особі на припинення дії договору оренди земельної ділянки від 07.03.2006 року площею 4,8115 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в районі оз. Чеха), шляхом його розірвання.

Третя особа на стороні позивача на підставі рішення відповідача від 19.12.2014 року № 3841-МР передала оспорювану земельну ділянку відповідачу за актом приймання-передачі від 22.01.2015 року, про що внесені відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що зазначена земельна ділянка перебуває у володінні відповідача незаконно, а тому підлягає витребуванню, оскільки розірвання договору оренди, який посвідчено нотаріально, може здійснюватися в письмовій нотаріально посвідченій формі.

Позивач зазначає, що на даний час нотаріально посвідченого договору (додаткового договору/угоди) про розірвання договору оренди. укладеного між відповідачем та третьою особою на стороні позивача не існує, договір оренди в установленій формі розірваний не був, а тому позивач вважає, що договір оренди та договір суборенди земельної ділянки на даний час є чинними, а земельна ділянка перебуває у відповідача без законних підстав.

Наполягаючи на задоволені позовних вимог позивач посилається на положення частини першої статті 387 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним; положення статті 1212 цього ж Кодексу за якими особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; а також на частину другу статті 27 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Відповідач проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки разом із припиненням дії договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Господарський суд, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється (стаття 8 Закону України «Про оренду землі»).

Пунктом «а» частини першої 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено серед підстав припинення права користування земельною ділянкою добровільну відмову від права користування земельною ділянкою.

Пунктом 5.4 договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачем та третьою особою на стороні позивача передбачено, що договір оренди може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін за умови письмового попередження іншої сторони зацікавленою стороною, не пізніше, ніж за два місяці до дати розірвання.

Пунктом 6.2 договору суборенди передбачено, що він втрачає чинність у разі розірвання договору оренди земельної ділянки з будь-якої підстави.

Частиною другою статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У зв'язку з тим, що у орендаря (третьої особи на стороні позивача) земельної ділянки площею 4,8115 га ,яка знаходиться за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон, в районі оз. Чеха., виник значний податковий борг по з орендної плати, останній звернувся до відповідача з пропозицією припинення договору оренди за згодою сторін.

На підставі даних звернень відповідачем прийнято рішення № 3841-МР від 19.12.2014 року «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного з Сумським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», шляхом розірвання».

Відповідно до частини четвертої 4 статті 8 Закону України «Про оренду землі», разом із припиненням договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, таке право оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Позивачем до позовної заяви надано копію виписки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно року (а.с. 28), в якому зазначено, що власником оспорюваної земельної ділянки є відповідач, а не позивач.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки ТОВ «Номак-Інвест» не є власником земельної ділянки площею 4,8115 га за адресою: м. Суми, Х-ХІІ мікрорайон (в районі оз. Чеха), то у нього не має права на її витребування у будь-кого, тим більше у законного власника (відповідача).

Рішення відповідача № 3841-МР від 19.12.2014 року «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного з Сумським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на момент розгляду справи є чинним та у встановленому законом порядку не скасовано, що підтверджується рішенням Господарського суду Сумської області від 24.02.2015 року у справі № 920/113/15 та постановою Харківського апеляційного господарського суду у зазначеній справі від 13.05.2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача в обргунтування позовних вимог на статтю 654 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки цією статтею передбачено вчинення розірвання договору в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором. У даному випадку пунктом 5.4 договору оренди земельної ділянки встановлено, що договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін за умови письмового попередження іншої сторони зацікавленою стороною.

Саме у порядку, встановленому договору, було розірвано договір оренди земельної ділянки від 07.03.2006 року, що відповідає вимогам закону, зокрема статті 654 Цивільного кодексу України.

Безпідставним є також посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на пункт 5.5 договору оренди земельної ділянки стосовно здійснення внесення змін до цього договору у письмовій формі з нотаріальним посвідченням та обов'язковою державною реєстрацією. Пункт 5.5 договору оренди земельної ділянки стосується лише внесення змін до договору, а порядок розірвання договору встановлений пунктом 5.4 договору, про що зазначено вище.

А відтак підстави для витребування оспорюваної земельної ділянки, скасування акту приймання-передачі об'єкта оренди від 22.01.2015 року, укладеного між відповідачем і третьою особою на стороні позивача, а також скасування змін внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесених Державним реєстратором 22.01.2015 року на підставі акту приймання-передачі об'єкта оренди від 22.01.2015 року відсутні.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Крім того, позовна вимога щодо скасування змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесених державним реєстратором 22.01.2015 року, пред'явлена до неналежного відповідача.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Позовна заява у даній справі містить три позовних вимог: 1) вимогу про витребування у відповідача та повернення позивачеві земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої (пункт 1.3 договору суборенди земельної ділянки від 18.11.2011 року) складає 12399235,50 грн. (вимога майнового характеру); 2) вимогу про скасування акту приймання-передачі об'єкта оренди від 22.01.2015 року, укладеного між відповідачем та третьою особою на стороні позивача (вимога немайнового характеру); 3) вимогу про скасування змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (вимога немайнового характеру).

Сплачено позивачем лише 1218,00 грн. судового збору за одну вимогу немайнового характеру.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, з позивача підлягає стягненню в доход державного бюджету України 74298,00 грн. судового збору (73080,00 грн. за вимогу майнового характеру та 1218,00 грн. за вимогу немайнового характеру).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест» (40022, м. Суми, вул. Троїцька, буд. 21, ідентифікаційний код 14007891) до Державного бюджету м. Суми (отримувач коштів УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача 37970593, код банку отримувача МФО 837013, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в сумі 74298,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.07.2015 року.

Суддя П.І. Левченко