РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/13313/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр"

про стягнення 6888,35 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Кучкова Ю.В. (дов.)

Від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 07.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр" 6888,35 грн., з яких: 4857,22 грн. - заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 330737 від 28.10.2005, 157,61 грн. - 3% річних, 1873,52 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 порушено провадження у справі № 910/13313/15 та призначено її до розгляду на 16.06.2015.

15.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшли документи по справі.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в судовому засіданні 16.06.2015 надав суду документи по справі та розрахунок заборгованості.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр" в судове засідання 16.06.2015 не з'явився, витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі № 910/13313/15 документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

18.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшли документи по справі.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в судовому засіданні 07.07.2015 надав суду пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр" в судове засідання 07.07.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та інших витребуваних судом документів не надав. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №745.

Згідно із п. 3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 07.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2005 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (енергопостачальна організація), що перейменоване, відповідно до Статуту ПАТ "Київенерго", у Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр" (абонент) укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №330737 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному, обсязі спожитої теплової енергії у гарячої воді, на умовах, передбачених цим Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що при виконанні умов даного договору, а також при вирішенні всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору, постачальник зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до цього Договору.

Згідно з 2.3.1 пунктом Договору, абонент зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії.

У разі якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку: при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця; у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку (п. 3 Додатка № 4 до Договору).

Абонентам, що не мають приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації, та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 4 Додатка № 4 до Договору).

Пунктом 5 Додатку №4 до Договору визначено, що абонент, щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №1 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 63, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту повертає в РВТ).

Пунктом 3.5. Додатка №4 до Договору передбачено, що абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1. Договору, даний Договір, набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8.4.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним належним чином виконувалися зобов'язання за Договором №330737 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 28.10.2005, тоді як відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у період з 01.03.2014 по 01.04.2014 у відповідача утворилась заборгованість за надані позивачем послуги у розмірі 4857,22 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) за спірний період.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши положення Договору №330737 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 28.10.2005, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно наданого позивачем розрахунку, що проведений відповідно до умов договору на підставі даних облікових карток підтверджується факт поставки теплової енергії позивачем відповідачу протягом спірного періоду з 01.03.2014 по 01.04.2014 за Договором №330737 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 28.10.2005, а також факт користування відповідачем цією тепловою енергію.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач, взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо відпуску теплової енергії від відповідача не надходило, тоді як відповідач у визначений Договором та Додатками до нього, строк, оплату за спожиту теплову енергію в повному обсязі не здійснив.

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 4857,22 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, а відповідачем в установленому законом порядку обставини, викладені у позові, не спростовані та не доведено суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, а тому, вимога позивача про стягнення основної заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 4857,22 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 157,61 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1873,52 грн.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що позивачем не вірно визначено періоди нарахування 3% річних та інфляційних втрат та суми заборгованості за загальний період з 01.03.2014 по 31.05.2014, оскільки, враховуючи положення Додатку №4 до Договору, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму 466864 грн. (борг за березень) має здійснюватись з 16.04.2014, а на суму 188,58грн. (борг за квітень 2014) - з 16.05.2014. За перерахунком суду розмір 3% річних складає 139,31 грн. та розмір інфляційних втрат - 1712,29 грн., а тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛО-центр" (01054, м. Київ, вул. Павлівська, будинок 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 4857 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят сім) грн. 22 коп. - основного боргу, 139 (сто тридцять дев'ять) грн. 31 коп. - 3% річних, 1712 (одну тисячу сімсот дванадцять) грн. 29 коп. - інфляційних втрат, 1779 (одну тисячу сімсот сімдесят дев'ять) грн. 38 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.07.2015.

Суддя О.В. Гулевець