номер провадження справи 6/119/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

09.07.2015 Справа № 908/3721/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „БРОН ПЛЮС" (вул. Кутузова, буд. 131, м. Бровари Київської області, 07403)

До Товариства з обмеженою відповідальністю „Інженерно-проектно-виробничої компанії Спецзахист" (вул. Заводська, буд. 3, м. Запоріжжя, 69035)

Про стягнення 204 075 грн. 25 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Верлата О.М. - дво. № 02 від 01.06.2015р.

Від відповідача: Мулява І.Є. - дов. № 01/15 від 02.01.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „БРОН ПЛЮС" м. Бровари Київської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інженерно-проектно-виробничої компанії Спецзахист" м. Запоріжжя, про стягнення 204 075 грн. 25 коп., суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача, на підставі договору поставки товару № 03/11-2014 від 03.11.2014 року 3 % річних в сумі 10 904 грн. 31 коп. та пеню в сумі 193 170 грн. 94 коп.

Відповідач надав суду заяву про визнання позову вих. № 08/07-1 від 08.07.2015 року, в якій заявлені позивачем вимоги визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

03.11.2014 року між позивачем (постачальником по договору) та відповідачем (покупцем по договору) був укладений договір поставки товару № 03/11-2014 (надалі - договір).

За умовами п. 1.1 договору, позивач зобов'язується передати у визначений строк товар у власність відповідача для використання його у своїй діяльності, а відповідач зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1 договору, загальна сума договору складається із сум, вказаних у виставлених рахунках.

Відповідно до умов п. 4.2 договору, перехід права власності на товар відбувається в момент отримання товару відповідачем та підписання видаткової накладної.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар 28.11.2014 року на суму 257 103 грн. 76 коп. та 968 760 грн., що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними № 2811/232 від 28.11.2014р., № 2811/233 від 28.11.2014р., податковими накладними № 36 від 28.11.2014р., № 37 від 28.11.2014р., рахунками - фактурами № 2811/232 від 28.11.2014р. та № 2811/233 від 28.11.2014р., копії яких залучені до матеріалів справи.

За умовами п. 3.1 договору, оплата за даним договором проводиться згідно виставних рахунків та проводиться у формі безготівкового розрахунку із застосуванням платіжних доручень із зарахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Позивач надав відповідачу рахунки на оплату та вказав, що ці рахунки дійсні до сплати по 28.01.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив отримання від позивача товару та супровідних документів до нього, у т.ч. рахунків.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, поставив відповідачу товару та передав всі передбачені договором документи для проведення відповідачем розрахунків за отриманий товар.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, прийнятий від позивача товар оплатив частково, в сумі 91 939 грн. 78 коп., що підтверджується наданими суду банківськими виписками від 17.12.2014р. на суму 30 000 грн., від 19.12.2014 року на суму 30 000 грн. та від 29.12.2014 року на суму 31 939 грн. 78 коп.

Заборгованість в сумі 1 133 923 грн. 98 коп. не була сплачена відповідачем та визнана ним, що підтверджується двостороннім актом звіряння взаєморозрахунків від 19.05.2015 року, копія якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін не провів оплату за отриманий від позивача товар, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача суму 3 % річних від суми 1 133 923 грн. 98 коп., нараховані за період з 29.01.2015 року по 25.05.2015 року, в сумі 10 904 грн. 31 коп., згідно наданого суду розрахунку.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його обґрунтованим та правомірним, а тому з відповідача підлягає стягненню 3 % річних в сумі 10 904 грн. 31 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до умов п. 7.2 договору, за несвоєчасну або неповну оплату товару відповідач виплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості не перерахованої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню, нараховану на суму заборгованості 1 133 923 грн. 98 коп. за період з 29.01.2015 року по 25.05.2015 року, в сумі 193 170 грн. 94 коп., згідно наданого суду розрахунку.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його правомірним, таким, що відповідає вимогам законодавства, тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 193 170 грн. 94 коп.

Відповідач повністю визнав позовні вимоги, про що вказав у заяві вих. № 08/07-1 від 08.07.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У суду не виникає сумніву щодо достовірності обставин та добровільності їх визнання відповідачем.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Інженерно-проектно-виробничої компанії Спецзахист" (вул. Заводська, буд. 3, м. Запоріжжя, 69035; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „БРОН ПЛЮС" (вул. Кутузова, буд. 131, м. Бровари Київської області, 07403; ) суму 3 % річних в розмірі 10 904 грн. 31 коп., пеню в сумі 193 170 грн. 94 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 081 грн. 51 коп. Надати наказ.

Повне рішення складено : 09.07.2015р.

Суддя Л.С. Місюра