КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа№ 910/3576/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Дяденко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімойл-Транс» на рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2015 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімойл-Транс»

до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку»

про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Хімойл-Транс" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.03.2015 в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення суду прийняте при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норма матеріального та процесуального права, а тому просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, апеляційна скарга для розгляду була передана колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду Верховця А.А. від 30.04.2015 у зв`язку із перебуванням судді Андрієнка В.В. на лікарняному для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду в складі колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Жук Г.А.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 11.06.2015 враховуючи вихід судді Андрієнка В.В. з лікарняного, скаргу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 11.06.2015 справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в складі колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 11.06.2015 розгляд скарги був відкладений на 30.06.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими, а тому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник позивача, у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини не явки суду не відомі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" (банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімоіл-Транс" (клієнт) укладено Договір банківського поточного рахунку № TF.203270.001, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № 8207 для приймання та зарахування на рахунок клієнта грошових коштів, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до цього договору та законодавства України.

Відповідно до п. 1.4 Договору, режим функціонування рахунку клієнта визначається чинним законодавством України.

Згідно з п. 1.5 Договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства, за винятком примусового списання коштів та накладення арешту (тимчасового призупинення операцій) уповноваженими органами у випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п. 2.3 Договору, переказ коштів з рахунків клієнта банк виконує відповідно до черговості надходження розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня. Банк може виконувати перекази з урахуванням поточних надходжень коштів протягом операційного дня у разі технічної можливості.

Банк виконує доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, у строки: у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу; після операційного часу банк виконує наступного операційного дня або в день їх надходження за умови технічної можливості згідно тарифів банку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Даний договір укладеного між позивачем та відповідачем, за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

15.12.2014 позивач звернувся до відповідача з платіжними дорученнями № 488 про перерахування грошових коштів у розмірі 300 000, 00 грн. з рахунку позивача № 8207 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" № 0000 (призначення - оплата за овочі згідно рахунку № 350 від 20.04.2014); № 489 про перерахування грошових коштів у розмірі 80 000,00 грн. з рахунку позивача № 8207 на рахунок Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Імпульс" № 1899 (призначення - оплата за овочі згідно рахунку № 245 від 10.03.2014); № 490 про перерахування грошових коштів у розмірі 420 000,00 грн. з рахунку позивача № 8207 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Корн Трейдинг" № 887 (призначення - оплата за овочі згідно рахунку № 4945 від 25.11.2014); № 491 про перерахування грошових коштів у розмірі 545 000,00 грн. з рахунку позивача № 8207 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Корн Трейдинг" № 887 (призначення - оплата за овочі згідно рахунку № 4945 від 25.11.2014), які були отримані відповідачем 15.12.2014, про що свідчить відтиск штампу банку, та 30.12.2014 з платіжним дорученням № 525 про перерахування грошових коштів у розмірі 64 600,00 грн. з рахунку позивача № 8207 на рахунок Марьянського УК Марьянського району № 0293 (призначення - недоїмка за червень, липень, вересень 2014 та штраф), що підтверджується відтиском штампу банку.

Станом на дату подання вказаних платіжних доручень на рахунку позивача № 8207 була достатня сума коштів для здійснення переказу, зокрема станом на 15.12.2014 вихідний залишок становив 1 351 403 89 грн., а станом на 30.12.2014 вихідний залишок становив 1 350 780 59 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 28.11.2014 по 06.03.2015.

Судом встановлено, що вказані платіжні доручення були повернуті банком без виконання на підставі статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та п. 1.25 глави 1 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893, про що зазначено на зворотній стороні кожного із зазначених вище платіжних доручень.

Відповідно до листів № 800 від 18.12.2014 та № 939 від 19.12.2014 відповідач повідомив позивача про неможливість здійснення операцій з переказу коштів, що надійшли на рахунок № 8207 позивача до 28.11.2014 включно у сумі 1 343 258 56 грн.

27.11.2014 Правління Національного банку України прийнята постанова № 743 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" до категорії неплатоспроможних", на підставі вище вказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 прийнято рішення № 132 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Банк Розвитку" з 28.11.2014 по 27.02.2015, строком на три місяці.

Тимчасова адміністрація у Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський Банк Розвитку" була запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014 по 27.02.2015.

З метою забезпечення збережень активів неплатоспроможності банку, запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняти рішення № 44 від 27.02.2015 про продовження строк тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Банк Розвитку" було продовжено до 27.03.2015 включно.

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Питання запровадження та здійснення тимчасової адміністрації регулюються розділом VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Проте, у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Отже, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказана норма закону, вказує на те, що обмеження, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", стосуються переказу грошових коштів юридичних осіб, що надійшли на їх рахунок до дати запровадження процедури тимчасової адміністрації у банку.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за договором банківського рахунку № TF.203270.001, щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, зокрема щодо здійснення перерахування і видачі відповідних сум з рахунку, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вимога позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунку у відповідача є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем, в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2014 № 910/7157/14.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та правомірним, в частині відмови позовних вимог.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімойл-Транс", а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімойл-Транс» не підлягає задоволенню.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімойл-Транc» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2015 - без змін.

Матеріали справи № 910/3576/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов