ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р.Справа № 923/584/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.

Суддів Діброви Г.І., Журавльова О.О.

При секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

За участю представників сторін:

Від відповідача - ОСОБА_1 - за довіреністю № 3286-15 від 25.12.2014 р.;

Представник позивача - не зявився.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський

на рішення господарського суду Херсонської області від 06.05.2015 р.

у справі № 923/584/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський

до Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон

про стягнення 76 232,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.05.2015 р. (Суддя Александрова Л.І.) у задоволенні позову ТОВ "Бєлагросервіс", Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський про стягнення з Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон 76 232,98 грн. за порушення грошового зобовязання за договором на закупівлю товару №31-32 від 24.06.2013 р. було відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що МКП „Херсонтеплоенерго", м. Херсон вжито усіх заходів щодо погашення заборгованості та отримання відповідачем необхідних коштів для сплати заборгованості з бюджету шляхом направлення реєстру фінансових зобов'язань до управління Державної казначейської служби України, тому відсутня вина відповідача, а відповідно відсутні підстави для відповідальності за порушення зобов'язань за договором на закупівлю товару № 31-32 від 24.06.2013 року.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ТОВ "Бєлагросервіс" Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський звернулось із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає рішення безпідставним і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню.

МКП „Херсонтеплоенерго", м. Херсон надало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її безпідставною та необґрунтованою та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального Кодексу України.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 24.06.2013 р. між позивачем - ТОВ "Бєлагросервіс", Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський (Постачальник) та відповідачем - МКП „Херсонтеплоенерго", м. Херсон (Покупець) був укладений Договір на закупівлю товару № 31-32 від 24.06.2013 р. (Далі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору позивач зобов'язався поставити відповідачу товар за кодом 28.92.2 ДК016-2010: Машини інші для переміщення, планування, профілювання, розробляння, вирівнювання, трамбування, ущільнювання та виймання грунту, корисних копалин або руд (зокрема бульдозери, механічні лопати та дорожні котки, а саме екскаватор - навантажувач у кількості 1 одиниця за специфікацією, зазначеною у Додатку № 1 до даного договору, а покупець прийняти та оплатити Товар.

Згідно Додатку № 1 (Специфікація Товару) до Договору поставляється екскаватор-навантажувач ЕО-2626ДТ.1 (щелепний ківш 0,75 мЗ, МТЗ-82.1) в кількості 1 штука, вартістю 315 962,61 грн.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав своєчасно, в повному обсязі та з належною якістю, що підтверджується видатковою накладною № УК0002100 від 15.08.2013 р. на суму 315 962,61 грн. та товарно - транспортною накладною від 15.08.2013 р., в яких сторони погодили номенклатуру, кількість та вартість Товару.

Згідно пункту 4.4 Договору відповідач повинен був розрахуватися за поставлений Товар протягом 30-ти банківських днів після отримання покупцем Товару на підставі підписаної видаткової накладної, а отже у строк до 27.09.2013 р. Проте, відповідач свої зобов'язання по договору в частині оплати отриманого Товару виконав з простроченням, що підтверджується випискою з рахунку за 25.07.2014 р. та випискою з рахунку за 18.08.2014 р.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно п. 1.10. ч. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 р. № 6, з метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, повязаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, Вищий господарський суд дав такі розяснення:

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобовязання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Колегія суддів погоджується із розрахунком позивача інфляційного збільшення суми заборгованості за Договором на суму 41 662,18 грн. за період з жовтня 2013 року по липень 2014 року та 3 % річних у розмірі 8 395,23 грн. за період з 28.09.2013 р. по 17.08.2014 р., і вважає, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції на застосування норм ст. 614 Цивільного Кодексу України при вирішенні питання про відмову у стягненні інфляційних та 3 % річних є помилковим, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо посилань місцевого господарського суду на позицію, викладену в Постанові Вищого господарського суду України від 31.03.2014 р. по справі 920/1609/13, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Постанова ВГСУ, на яку послався суд першої інстанції, прийнята касаційною інстанцією за результатами розгляду іншої справи за інших обставин, а тому висновки, що містяться в ній, не можуть бути застосовані по даній справі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 26 175,57 грн. за період з 12.03.2014 р. по 17.08.2014 р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 549 Цивільного Кодексу України передбачено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Приписами ст.ст. 216 218 ГПК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 7.6 Договору визначено, що у разі несплати вартості Товару Покупцем у строк, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару за кожний день прострочення.

Проте, в пунктах 4.5 та 7.2 Договору сторони передбачили наступне: сторони дійшли згоди, що оплата за поставлений Постачальником товар буде проводитись з урахуванням наявного фінансового ресурсу на зазначені цілі Покупця. Сторони не несуть відповідальності за порушення зобовязань за цим Договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобовязання.

МКП Херсонтеплоенрего, м. Херсон засновано на комунальній власності міської територіальної громади. Власником підприємства є Херсонська міська рада і тому закупівля екскаватора-навантажувача, згідно Договору проводилась за результатами конкурсних торгів, у відповідності з Законом України Про здійснення державних закупівель та на підставі рішень виконавчого комітету Херсонської міської ради № 119 від 30.04.2013 року Про затвердження плану роботи департаменту житлово-комунального господарства міської ради на 2013 рік щодо внесків до статутних фондів комунальних підприємств, з урахуванням вільного залишку міського бюджету, № 206 від 20.08.2013 року Про затвердження плану роботи департаменту житлово-комунального господарства міської ради на 2013 рік щодо внесків до статутних фондів комунальних підприємств та № 242 від 17.09.2013 року Про затвердження плану роботи департаменту житлово-комунального господарства міської ради на 2013 рік щодо внесків до статутних фондів комунальних підприємств, в результаті чого до статутного фонду підприємства цільовим призначенням і було виділено грошові кошти з міського бюджету на придбання екскаватора-навантажувача.

Станом на 02.07.2014 р. бюджетні призначення надійшли на рахунок МКП Херсонтеплоенерего, м. Херсон в управлінні Державної казначейської служби України у м. Херсоні в повному обсязі, але фінансування по оплаті рахунку ТОВ АПК Белагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський не здійснювалось, підприємство вимушено було звернутись за допомогою до керівництва Херсонської обласної державної адміністрації і обласного управління житлово-комунального господарства, (вих. № 1585-09 від 02.07.2014р., вих. № 1584-09 від 02.07.2014р. і вих. № 1852-09 від 11.08.2014р.), за сприяння яких грошові кошти і було перераховано на рахунок ТОВ Белагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський.

Таким чином, обовязковою умовою для можливості нарахування штрафної санкції у вигляді пені є порушення договірної умови виконання відповідачем договірного грошового зобовязання з прострочкою після отримання бюджетних коштів. В даному випадку такої прострочки боржник не допустив, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 26 175,57 грн.

З огляду на вищевикладене, на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Херсонської області від 06.05.2015 р. у даній справі частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог і стягнення інфляційних та 3 % річних з відмовою у стягненні пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 06.05.2015 р. у справі №923/584/15 скасувати частково.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський до Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський 41 662 грн. 18 коп. інфляційних та 8 395 грн. 23 коп. 3 % річних.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський до Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон про стягнення пені в розмірі 26 175 грн. 57 коп.

В іншій частині рішення господарського суду Херсонської області від 06.05.2015 р. у справі №923/584/15 залишити без змін.

Стягнути з Міського комунального підприємства „Херсонтеплоенерго, м. Херсон на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропостачальна компанія „Бєлагросервіс, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 827,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 913,50 грн.

Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_2