РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа № 906/218/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомНовоград - Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства «Новоград - Волинське досвідне лісомисливське господарство»
доПублічного акціонерного товариства «Банк Фінанси і кредит» в особі Відділення № 54 філії «Центрального регіонального управління» Публічним акціонерним товариством «банк фінанси і Кредит»
простягнення 4 270 641 грн 84 коп.
Представники:
від прокуратури:Лиховид О.С. - посвідчення
від позивача:Семенька В.М. - представник за довіреністю
від відповідача:Коваленко О.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.02.2015 до Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" з вимогою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Відділення №5 4 філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 4 035 065 грн 51 коп. заборгованості за договором банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014, в тому числі 4 000 000 грн 00 коп. вкладу, 31 780 грн 84 коп. відсотків та 3 287 грн 67 коп. 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладених між сторонами договору банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014 не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення вкладу у розмірі 4 000 000 грн 00 коп. вкладу та сплати відсотків за користування вкладом у розмірі 31 780 грн 84 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 3 287 грн 67 коп. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.02.2015 порушено провадження у справі № 906/218/15, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.03.2015 розгляд справи відкладено на 16.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.03.2015 матеріали справи № 906/218/15 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 справу № 906/218/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.04.2015.

22.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 23.04.2015 оголошено перерву до 21.05.2015.

21.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява.

Судове засідання, призначене на 21.05.2015, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 розгляд справи призначено на 02.06.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.02.2015 порушено провадження у справі № 906/218/15, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.03.2015 розгляд справи відкладено на 16.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.03.2015 матеріали справи № 906/218/15 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 23.04.2015 оголошено перерву до 21.05.2015.

21.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Судове засідання, призначене на 21.05.2015, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва розгляд справи призначено на 04.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 04.06.2015 оголошено перерву до 22.06.2015.

У судове засідання 22.06.2015 з'явились представники прокуратури та сторін та надали пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представники прокуратури та позивача підтримали подану, 21.05.2015, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва заяву, відповідно до якої просять суд стягнути з відповідача 4 000 000 грн 00 коп. коштів за договором банківського вкладу, 245 268 грн 00 коп. відсотків за користування вкладом та 25 373 грн 00 коп. 3 % річних.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява розцінюється судом як заява про збільшення позовних вимог. Таким чином, суд розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 000 000 грн 00 коп. коштів за договором банківського вкладу, 245 268 грн 00 коп. відсотків за користування вкладом та 25 373 грн 00 коп. 3 % річних.

У судовому засіданні 22.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк за договором) та Державним підприємством "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" (клієнт за договором) укладено договір банківського вкладу "Класичний" № 1872, відповідно до умов якого клієнт надає банку суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

Відповідно до пункту 1.2. договору вклад складається з вкладних траншів, що розміщені позивачем згідно з умовами цього договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана позивачем на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору і які є його невід'ємною частиною, надалі "Додатки".

Цей договір діє до 04 листопада 2015 року. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії цього договору (пункт 1.3. договору).

Пунктом 1.5. договору визначено, що для обліку вкладу банк відкриває клієнту вкладний рахунок № 104 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Перерахування вкладеного траншу на вкладний рахунок здійснюється клієнтом зі свого поточного рахунку шляхом зарахування коштів через транзитний рахунок, що зазначений у відповідному додатку.

Згідно з пунктом 2.1. договору па суму вкладу в розрізі вкладних траншів банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється сторонами в додатках, що є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до пункту 3.1. договору при закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, вказаний у розділі 7 цього договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок клієнта, що вказаний у листі клієнта про повернення коштів.

Положеннями пункту 4.2. договору визначено, що після закінчення строків надання вкладних траншів, що обумовлюються сторонами в додатках та є невід'ємною частиною цього договору, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та у додатках до цього договору.

Відповідно до додатку № 1872-1 від 04.11.2014 до договору для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 04.11.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 1003 в філії "Центральне РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на вкладний рахунок у банку № 1003 у розмірі 900 000 грн 00 коп. (пункт 1); сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 04 грудня 2014 року (пункт 2); на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 27,0 % річних (пункт 3); виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день кожного місяця. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу (пункт 4); сторони дійшли згоди, що повернення вкладного траншу або його частки до настання строку, що вказаний в пункту 2 цього додатку, можливо тільки за згодою сторін, дострокове повернення вкладного траншу тільки на вимогу позивача не можливо (пункт 5).

Відповідно до додатку № 1872-2 від 05.11.2015 до договору для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 05.11.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 1004 в філії "Центральне РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на вкладний рахунок у банку № 1004 у розмірі 1 200 000 грн 00 коп. (пункт 1); сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 05 грудня 2014 року (пункт 2); на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 27,0 % річних (пункт 3); виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день кожного місяця. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу (пункт 4); сторони дійшли згоди, що повернення вкладного траншу або його частки до настання строку, що вказаний в пункту 2 цього додатку, можливо тільки за згодою сторін, дострокове повернення вкладного траншу тільки на вимогу позивача не можливо (пункт 5).

Відповідно до додатку № 1872-3 від 03.12.2015 до договору для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 03.12.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 1005 в філії "Центральне РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на вкладний рахунок у банку № 1005 у розмірі 1 900 000 грн 00 коп. (пункт 1); сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 05 лютого 2015 року (пункт 2); на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 29,0 % річних (пункт 3); виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день кожного місяця. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу (пункт 4); сторони дійшли згоди, що повернення вкладного траншу або його частки до настання строку, що вказаний в пункту 2 цього додатку, можливо тільки за згодою сторін, дострокове повернення вкладного траншу тільки на вимогу позивача не можливо (пункт 5).

04.12.2014 між сторонами підписано додаткову угоду № 1872-1/1 до договору, відповідно до умов якої сторони вирішили викласти пункт 2 додатку № 1872-1 від 04.11.2014 до договору в наступній редакції: "сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 04 лютого 2015 року", а також пункт 3 додатку № 1872-1 від 04.11.2014 до договору викладено в наступній редакції: "на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 29,0 % річних".

05.12.2014 між сторонами підписано додаткову угоду № 1872-1/2 до договору, відповідно до умов якої сторони вирішили викласти пункт 2 додатку № 1872-2 від 05.11.2014 до договору в наступній редакції: "сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 05 лютого 2015 року", а також пункт 3 додатку № 1872-2 від 05.11.2014 до договору викладено в наступній редакції: "на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 29,0 % річних".

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною 3 статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до частини 1 статті 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (частина 6 статті 1061 Цивільного кодексу України).

Нормами частини 6 статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Як встановлено судом, позивачем на підставі договору банківського вкладу "Класичний" № 1874 від 04.11.2014, відповідно до платіжних доручень № 4718 від 04.11.2014 на суму 900 000 грн 00 коп., № 4735 від 25.11.2014 на суму 1 200 000 грн 00 коп. та № 5232 від 03.12.2014 на суму 1 900 000 грн 00 коп., було надано відповідачу у тимчасове користування кошти (вклад) у розмірі 4 000 000 грн 00 коп.

Відповідно до заяви № 87 від 05.02.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів у розмірі 4 000 000 грн 00 коп. з депозитного рахунку, відповідно до додатків № 1872-1 від 04.11.2014, № 1872-2 від 05.11.2014 та № 1872-3 від 05.12.2014 до договору банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014, у зв'язку із закінченням строку депозитного траншу.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання зі сплати орендних платежів, комунальних платежів та експлуатаційних витрат, у зв'язку з чим за період з березня по червень 2014 року в останнього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 36859 грн 94 коп., станом на день подання позову.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення вкладу та сплати процентів за користування коштами, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з повернення вкладу у розмірі 4 000 000 грн 00 коп., станом на день подання позову, та заборгованість зі сплати процентів за користування коштами у розмірі 245 268 грн 00 коп., нарахованих за період користування коштами з 03.02.2015 по 22.04.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Нормами статті 2 Господарського процесуального кодексу України та резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року по справі № 1-1/99, З-рп/99 визначено, що прокурори вправі звертатися до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади. В позові прокурор самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує їх захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Державне підприємство "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" є самостійною юридичною особою підпорядкованою Державному агентству лісових ресурсів України, має державну форму власності, а також є суб'єктом, який здійснює діяльність у сфері управління і контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів та забезпечує виконання заходів щодо розвитку лісового і мисливського господарства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідно до наданої відповідачем виписки по особовому рахунку за період з 22.04.2015 пор 22.04.2015, 22.04.2015 відповідачем, у відповідності до положень пункту 3.11 договору, здійснено повернення вкладних траншів згідно додатків № 1872-1/1 від 04.12.2014, № 1872-2/1 від 05.12.2014 та № 1872-3 від 03.12.2015, у розмірі 4 000 000 грн 00 коп., шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта № 9101.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Розглянувши надані відповідачем докази повернення позивачу вкладу після порушення провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 4 000 000 грн 00 коп.

Відповідно до частини 5 статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За умовами пункту 2 укладених між сторонами додаткових угод № 1872-1/1 від 04.12.2014, № 1872-2/1 від 05.12.2014 та додатку № 1872-3 від 03.12.2015 до договору банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014, строк дії вкладів складав до 04.02.2015, до 05.02.2015 та до 03.02.2015 відповідно.

Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу кошти лише 22.04.2015, чим порушив свої грошові зобов'язання за договором банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок щодо сплати процентів по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів позивачу.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з своєчасного повернення вкладу, вимоги позивача про стягнення з відповідача 245 268 грн 00 коп. процентів за користування вкладом, нарахованих за період користування коштами з 03.02.2015 по 22.04.2015, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014 щодо своєчасного повернення вкладу, позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 25 373 грн 00 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання зобов'язання за договором банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 25 373 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Нормами частини 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» стосовно того, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (частина 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, який вчасно не вчинив заходів до поновлення порушених прав і законних інтересів позивача (утримався від задоволення її заснованих на законодавстві вимог), оскільки відповідачем здійснено повернення вкладу 22.04.2015, тобто після звернення позивача до суду з позовною заявою (17.03.2015) та порушення провадження у справі (19.02.2015), судовий збір покладається на відповідача.

Kеруючись ч.ч. 1, 2 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, ст.ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856, код банку 300131) на користь Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" (11708, Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н, с. Майстрів, вул. Шепетівська, буд. 11, ідентифікаційний код 00991947) 245 268 (двісті сорок п'ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн 00 коп. процентів за користування вкладом, 25 373 (двадцять п'ять тисяч триста сімсот три) грн 00 коп. 3 % річних та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" вкладу у розмірі 4 000 000 грн 00 коп. за договором банківського вкладу "Класичний" № 1872 від 04.11.2014.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.07.2015

Суддя Н.Б. Плотницька