КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 910/2095/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Руденко М.А.

розглянув апеляційну скаргу ТОВ "Факторингова компанія "Паритет" на ухвалу господарського суду м.Києва від 14.05.2015року № 910/2095/13 (суддя Маринченко Я.В.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова

компанія "Паритет"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної

виконавчої служби ГУ юстиції у м. Києві

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова

компанія "Паритет"

до Публічного акціонерного товариства "Макаронна фабрика"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросервіс

Україна"

про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки

за зустрічним позовом про визнання договорів недійсними

за участю представників сторін:

скаржника-Клімушев Є.В. за довіреністю

боржника-Рубченко О.І. за довіреністю

ДВС- не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва № 910/2095/13 від 14.05.2015р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою скаржник, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача,третьої особи та ВДВС в судове засідання не з'явилися, причина суду не відома. Враховуючи приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІV Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/2095/13 від 03.12.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2014, позов задоволено повністю.

06.03.2014 на виконання рішення у справі № 910/2095/13 від 03.12.2013 видано наказ.

07.05.2015 до канцелярії суду надійшла скарга ТОВ "Факторингова компанія "Паритет" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О., в якій скаржник просить суд скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47057466 від 03.04.2015.

Залишаючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. без розгляду, господарський суд виходив з того, що зі змісту поданого скаржником клопотання про відновлення строку на оскарження дій Державної виконавчої служби, пропуск строку на подання скарги, передбаченого приписами ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, зумовлений необхідністю виправлення недоліків, виявлених судом у первісній скарзі на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О., та повернутій без розгляду ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015.

В той же час, можливість вчасного подання скарги на дії Державної виконавчої служби, з дотриманням всіх приписів Господарського процесуального кодексу України, у повній мірі залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер. З огляду на викладене, підстави для відновлення пропущеного процесуального строку, на думку суду, відсутні.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суб'єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС регламентується нормами ГПК України і Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно частин першої, другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

За змістом ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Пленум Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначив, що у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Аналогічна позиція, висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Скаржником скарга на дії ДВС була подана 23.04.2015, проте в зв'язку з відсутністю доказів надсилання копії скарги з додатками на адресу ДВС та боржника, матеріали скарги були повернуті ухвалою суду від 27.04.2015.

Виправивши недоліки, скаржник 07.05.2015 повторно звернувся до суду зі скаргою та надав клопотання про відновлення строку на подання скарги, тобто у межах розумного строку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р. «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 106, 121-2 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" задовольнити, ухвалу господарського суду м. Києва № 910/2095/13 від 14.05.2015року- без змін.

Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва для розгляду.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписаний 14.07.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

М.А. Руденко