РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015Справа №910/4732/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс»

До Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

Про визнання договору поруки № 77.2/СЖ-317.07.2 від 31.08.2009 припиненим

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Грушковець Є.А. - по дов. № б/н від 08.06.2015

від відповідача Мірошник С.Б. - по дов. № 187 від 10.10.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання договору поруки № 77.2/СЖ-317.07.2 від 31.08.2009, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» (надалі - договір поруки) припиненим.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що строк виконання основного зобов'язання настав 10.04.2010, а тому банк повинен був звернутись до поручителя з вимогою про виконання обов'язку по сплаті боргу по 10.10.2010 включно. Відтак, оскільки зазначеного банком вчинено не було, за твердженнями позивача, згідно положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» є припиненою з 11.10.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 порушено провадження у справі № 910/4732/15-г та призначено справу до розгляду на 02.06.2015.

Відповідачем 29.05.2015 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що саме позовна вимога була пред'явлена банком до поручителя, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» в день, визначений банком як кредитором для дострокового погашення основного зобов'язання, а саме усієї суми кредиту, а не його часткового платежу, а відтак, підстави для припинення поруки відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4732/15-г від 02.06.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням позивачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 18.05.2015, розгляд справи був відкладений на 11.06.2015.

Позивачем в судовому засіданні 11.06.2015 подані клопотання про витребування у відповідача виписки по позичковим рахункам Бута С.А. про нарахування процентів та документів, що підтверджують направлення письмової вимоги про сплату грошових коштів за зобов'язаннями Бута С.А.

Суд розглянувши клопотання позивача про витребування у відповідача виписки по позичковим рахункам Бута С.А. про нарахування процентів задовольнив його.

Розглянувши подане клопотання позивача про витребування документів, що підтверджують направлення письмової вимоги про сплату грошових коштів за зобов'язаннями Бута С.А суд вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а отже в його задоволенні відмовлено.

Відповідачем 11.06.2015 до відділу діловодства суду подано доповнення до відзиву.

В судовому засіданні 11.06.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.06.2015.

Відповідачем 16.06.2015 до відділу діловодства суду на виконання вимог суду подано виписки рахункам.

Позивачем в судовому засіданні 18.06.2015 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 18.06.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 30.06.2015.

Позивачем в судовому засіданні 30.06.2015 подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 30.06.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.08.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (Банк) та Бут Сергієм Анатолійовичем (Позичальник) укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-317.07.2 (кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням договору № 1 від 31.08.2009 про внесення змін до кредитного договору) банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 266 360,00 доларів США строком (терміном) по 30.08.2014 включно.

За умовами кредитного договору № 77.2/СЖ-317.07.2 від 30.08.2007, з урахуванням договору № 1 від 31.08.2009 Позичальник зобов'язався погашати кредити рівними частками в сумі 4 366,56 доларів США щомісячно, в строк (термін) до 10 числа кожного місяця, починаючи з «вересня» місяця 2009 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.2. цього договору.

Позичальник зобов'язався забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів на рахунок, вказаний в п. 1.2. цього договору, не пізніше 30.08.2014 шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного/депозитного рахунку (п. 4.1.1 кредитного договору).

Також за умовами вказаного правочину Позичальник зобов'язався сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до « 10»-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 30.08.2014 або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.4 цього договору. У разі, якщо день сплати процентів співпадає з вихідним (святковим, неробочим) днем, сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем (п. 4.2 кредитного договору).

У випадку порушення позичальником зобов'язань щодо погашення в установлені кредитним договором строки кредитів та/або процентів за користування кредитами понад 30 днів, на 31-й день строк повернення кредитів та/або процентів за користування кредитами вважатиметься таким, що настав, і в разі не погашення заборгованості за кредитами та/або процентами Банк вправі розпочати процедуру звернення стягнення на майно, що є забезпеченням за даним кредитним договором, а саме квартири, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Щорса, буд. 32-Б, кв. 299.

31.08.2009 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» (Поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладений між Банком та Позичальником.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки Поручитель свідчить, що він ознайомлений та згідний з умовами кредитного договору:

- розмір невідновлювальної кредитної лінії - 266 360,00 доларів США;

- процентна ставка за користування кредитами - 17% річних;

- кінцевий строк погашення заборгованості за кредитним договором - 30 серпня 2014 року;

- відповідальність за порушення зобов'язань за кредитним договором - пеня у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 кредитного договору від суми простроченого платежу;

- відповідальність за порушення зобов'язань за кредитним договором на строк понад 30 днів - у випадку порушення Позичальником зобов'язань щодо погашення в установлені кредитним договором строки кредитів та/або процентів за користування кредитами понад 30 днів, на 31-й день строк повернення кредитів та/або процентів за користування кредитами вважатиметься таким, що настав, і в разі не погашення заборгованості за кредитами та/або процентами Банк вправі розпочати процедуру звернення стягнення на майно, що є забезпеченням за даним кредитним договором, а саме квартири, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Щорса, буд. 32-Б, кв. 299.

Згідно п. 1.3 договору поруки Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або Поручителем заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, Банк 07.07.2014 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до Бута Сергія Анатолійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить Бут Олександрі Григорівни

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2014 заява Бута С.А. про перегляд заочного рішення задоволена, заочне рішення скасовано.

За твердженнями відповідача, розгляд вказаної справи № 757/18273/14-ц на теперішній час триває у Печерському районному суді м. Києва, черговий розгляд якої призначено на 09.06.2015.

Як зазначає позивач, згідно положень кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором № 1 від 31.08.2009) на 31 день з моменту порушення виконання Бутом С.А. свого обов'язку по сплаті платежів більш ніж на 30 день, а відтак 10.04.2010 є тим днем, коли строк повернення кредиту настав. Згідно з п.2.2 договору поруки (відповідальність Поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» 11.04.2010 виник обов'язок по сплаті грошових коштів по договору поруки.

Відтак, за твердженням позивача, оскільки Банк не реалізував своє право та не звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» з повідомленням (вимогою) про сплату коштів, порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» є припиненою з 11.10.2010.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» не підлягає задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України).

Визначений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Враховуючи викладене пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеної у постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних взаємовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Тобто, кредитний договір продовжував діяти (строк дії до 30.08.2014) і зобов'язання сплачувати наступні чергові часткові платежі виникали у Позичальника 10 числа кожного наступного місяця, які виконувались до 04.03.2014.

У зв'язку з порушенням Позичальником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, Банк використав передбачене ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та пунктом 5.1 кредитного договору право на дострокове повернення основного зобов'язання, а саме всієї суми кредиту та нарахованих процентів, шляхом пред'явлення 07.07.2014 позовних вимог як до Позичальника так і до Поручителя.

Відтак, за висновками суду, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України строку виконання основного зобов'язання - передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України шестимісячний строк підлягає обрахуванню саме з цієї дати.

Крім того, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

З огляду на викладене, враховуючи характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців:

- з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або

- з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, або

- з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відтак, оскільки саме позовна вимога була пред'явлена Банком до Поручителя, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» в день, визначений Банком як кредитором для дострокового погашення основного зобов'язання, а саме усієї суми кредиту, а не його часткового платежу, підстави для припинення поруки відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Сервіс» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.07.2015.

Суддя В.В.Сівакова