КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/29039/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р.

у справі № 910/29039/14 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Новікова Миколи Михайловича, Фізичної особи - підприємця Леонової Наталії Миколаївни

до Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Новіков Микола Михайлович (далі - позивач 1) та Фізична особа - підприємець Леонова Наталія Миколаївна (далі - позивач 2) звернулись в господарський суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 02.09.2013р., а саме:

- на користь ФОП Новікова М.М. - 282 236,69 грн., яка складається з: 277 405,05 грн. - орендної плати; 4 364,06 грн. - пені; 467,58 грн. - 3 % річних;

- на користь ФОП Леонової Н.М. - 282 236,69 грн., яка складається з: 277 405,06 грн. - орендної плати; 4 364,06 грн. - пені; 467,58 грн. - 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. у справі № 910/29039/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 заборгованість з орендної плати у сумі 277 405,05 грн., пеню у сумі 4 364,06 грн., 3 % річних у сумі 467,58 грн. та 5 644,73 грн. витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 заборгованість з орендної плати у сумі 277 405,05 грн., пеню у сумі 4 364,06 грн., 3 % річних у сумі 467,58 грн. та 5 644,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на положення ЦК України та ГК України, та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх задоволення, оскільки заборгованість за договором оренди підтверджується матеріалами справи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Так, скаржник зазначає, що п. 9.2.1 договору передбачений механізм дострокового розірвання договору за ініціативою орендодавців, орендодавці реалізували своє право на дострокове розірвання договору, тому наявні підстави для його дострокового розірвання. Як зазначає скаржник, судом першої інстанції проігноровано наведені доводи банку та не було застосовано норми ст. 598 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. у справі № 910/29039/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено її розгляд на 13.05.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. розгляд скарги у справі відкладено на 10.06.2015р. у зв'язку з неявкою позивачів на підставі ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Ткаченка Б.О. на лікарняному.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/29039/14 сформовано колегію у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. у справі № 910/29039/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Суховий В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено її розгляд на 10.06.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. розгляд скарги у справі відкладено на 07.07.2015р. у зв'язку з неявкою учасників процесу на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 07.07.2015р. представник позивачів заперечив проти доводів апеляційної скарги, відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином ухвалою суду від 10.06.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 302.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, враховуючи його належне повідомлення про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Терра-Трейд" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством ,,Дельта Банк" (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 247,7 кв.м., розташоване у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Заньковецької, буд. 5/2, яке складається з нежитлових приміщень з № 1 по № 12 (групи приміщень № 100), з № 1 по № 12 (групи приміщень № 102) (в літ. А).

Строк оренди обчислюється з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об'єкта оренди та становить 84 календарних місяці (п. 4.1).

Орендна плата нараховується та сплачується за кожен місяць користування орендарем об'єктом оренди, починаючи з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об'єкту оренди, і до дати повернення орендарем об'єкта оренди орендодавцю за актом приймання-передачі (п. 5.1).

За змістом п. 5.2 договору базовий розмір орендної плати за користування об'єктом оренди в цілому за один місяць оренди складає 159 860,00 грн. з платою за користування земельною ділянкою.

Орендна плата за перший місяць сплачується орендарем авансом протягом 5 банківських днів з моменту отримання орендарем рахунку, виставленого орендодавцем. Рахунок орендодавця вважається отриманим у випадках, визначених в п. 5.4 договору (п.5.3).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та діє до закінчення строку оренди, та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 9.1 договору).

На виконання вказаного договору, ТОВ ,,Терра - Трейд" передало відповідачу нежитлове приміщення загальною площею 247,7 кв.м., що підтверджується актом приймання - передачі приміщення.

26.09.2013р. між сторонами договору було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору оренди.

03.10.2013р. між ТОВ ,,Терра - Трейд" та Новіковим М.М., Леоновою Н.М. було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, відповідно до п.1.1 якого продавець передав у власність покупцям у рівних частинах нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Заньковецької, 5/2, яке складається з нежитлових приміщень з № 1 по № 12 (групи приміщень № 100), з № 1 по № 12 (групи приміщень № 102) (в літ. А) загальною площею 247,70 кв.м.

16.10.2013р. між ТОВ ,,Терра - Трейд" (попередній орендодавець), Фізичною особою - підприємцем Новіковим М.М. (орендодавець 1, позивач 1), Фізичною особою - підприємцем Леоновою Н.М. (орендодавець 2, позивач 2) та ПАТ ,,Дельта Банк" (орендар, відповідач) укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до договору оренди, відповідно до якого сторони домовились замінити попереднього орендодавця за основним договором на орендодавців, які приймають на себе всі права та обов'язки попереднього орендодавця за основним договором.

Пункт 5.4 договору викладено в наступній редакції: ,,Орендна плата за користування об'єктом оренди, з урахування коригування сплачується орендодавцям у рівних частинах, шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунки орендодавця 1 та орендодавця 2, що вказані в ст. 10 цього договору, за жовтень 2013р. сплачується не пізніше 17.10.2013р., починаючи з 01.11.2013р. не пізніше 15-го числа поточного місяця. Орендна плата сплачується на підставі рахунків орендодавців, які останні повинні передати орендарю не пізніше ніж за 5 банківських днів до кінцевої дати платежу. Якщо орендодавці порушили строки передачі рахунків на оплату орендної плати, орендна плата сплачується орендарем протягом 3 банківських днів із дня отримання рахунків. Рахунки вважаються отриманими орендарем, якщо: уповноважена орендарем особа поставила свій підпис про прийняття від представника орендодавців рахунку; через сім робочих днів після відправлення рахунку цінним листом з описом на адресу орендаря. Після закінчення кожного розрахункового місяця сторонами підписується двосторонній акт наданих послуг".

Також даним договором сторони виклали п. 5.10 основного договору в наступній редакції: ,,За цим договором орендар з метою забезпечення належного виконання своїх обов'язків за цим договором, зобов'язаний сплатити орендодавцям у рівних частинах, в період часу з 16 жовтня по 25 жовтня 2013р. гарантійний платіж у розмірі 479 580,00 грн. Сторони погодили, що при закінченні дії цього договору у зв'язку із закінченням строку оренди гарантійний платіж зараховується у рахунок відповідної частини орендної плати за останні місяці оренди. У випадку закінчення дії цього договору достроково, гарантійний платіж повертається орендарю в повному обсязі у розмірі 479 580,00 грн., за умови, що у орендодавців відсутні матеріальні претензії до орендаря. Гарантійний платіж не повертається орендарю у випадку закінчення строку оренди у відповідності до п. 9.2 цього договору, в такому випадку сума гарантійного платежу орендарю не повертається, а залишається у орендодавців в якості компенсації за дострокове припинення договору".

Також між сторонами у даній справі 04.07.2014р. було укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до договору оренди, яким п. 5.2 договору виклали в наступній редакції: ,,Базовий розмір орендної плати за користування об'єктом оренди в цілому за один місяць оренди складає 159 860,00 грн. та плата за користування земельною ділянкою. У період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. базовий розмір орендної плати за користування об'єктом оренди за один місяць встановлюється в розмірі 147 870,50 грн. та плата за користування земельною ділянкою".

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивачі зазначають, що відповідач в порушення умов договору не виконав належним чином свої зобов'язання в частині оплати орендної плати за договором, внаслідок чого за ним рахується заборгованість з оплати орендної плати за листопад та грудень 2014р. загальною сумою 554 810,11 грн. (перед позивачем 1 та позивачем 2 - по 277 405,05 грн.). Крім того, позивачами нарахована пеня за період з 18.11.2014р. по 22.12.2014р. в розмірі 8 728,13 грн. (по 4 364,06 грн. кожному з позивачів) та 3% річних в розмірі 935,16 грн. (по 467,58 грн. кожному з позивачів).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував на ті обставини, що позивачами не додано жодних доказів, які підтверджують отримання саме уповноваженою особою від банку рахунків, тобто, факт отримання банком рахунків недоведений, а орендна плата сплачується лише на підставі рахунків. Крім того, за твердженням відповідача, позивачі могли задовольнити свої вимоги за рахунок гарантійного платежу, що вносився банком відповідно до п. 5.10 договору. Також відповідач вказував на ту обставину, що сторонами були вчинені фактичні дії, спрямовані на припинення договору, орендодавцями був застосований механізм, передбачений п. 9.2.1 договору, тобто, наявні підстави для дострокового розірвання договору оренди.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

За правовою природою, укладений між сторонами договір є договором оренди, регулювання якого на законодавчому рівні визначено положеннями Цивільного кодексу України щодо відносин найму (оренди) - глава 58, параграфом 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України встановлюється, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порядок сплати орендних платежів за договором передбачено ст. 5 договору оренди (з врахуванням змін та доповнень до нього).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідач в порушення умов договору не виконав своїх зобов'язань щодо повної оплати орендної плати, в зв'язку з чим у нього існує заборгованість за листопад - грудень 2014р., яка становить 554 810,11 грн., в рівних частинах кожному з позивачів, як то передбачено договором оренди.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати вищевказаних платежів за договором, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати орендної плати за листопад - грудень 2014р. підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

При цьому, доводи відповідача щодо неотримання ним рахунків на оплату оренди за період листопад-грудень 2014 р. є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем рахунків - фактур, а саме: переліки документів, що передавались відповідачу, зокрема, рахунки-фактури, акти наданих послуг з оренди та комунальних послуг за заявлений період, які були отримані особисто представником ПАТ ,,Дельта Банк" за довіреністю від 13.08.2013р. (особою, яка уповноважена на отримання рахунків та інших документів відносно оплати за договором оренди від 02.09.2013р.).

Стосовно твердження відповідача про те, що орендовані приміщення ним не використовуються за призначенням, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не звільняє орендаря від обов'язку сплачувати орендну плату, крім того, матеріалами справи підтверджується той факт, що протягом листопада-грудня 2014р. банк продовжував сплачувати комунальні послуги в орендованих приміщеннях.

Щодо посилань відповідача на те, що є всі підстави вважати договір оренди припиненим, оскільки пунктом 9.2.1 передбачений механізм дострокового розірвання договору за ініціативою орендодавців, які реалізували своє право на його дострокове розірвання шляхом направлення відповідачу вимоги від 18.11.2014 р. та поданням позову до суду, колегія суддів зазначає про таке.

Пунктом 9.2.1 договору оренди передбачено випадки припинення строку дії цього договору. Разом з тим, суд зазначає, що з ініціативою про розірвання договору на підставі п. 9.2.1 можуть виступити орендодавці, а не орендар, і лише за умови надіслання відповідного повідомлення орендарю про необхідність негайного припинення порушень та встановлення кінцевого строку виправлення цих порушень.

Відповідачем не доведено, що позивачі надсилали останньому повідомлення про припинення порушення за договором та про його припинення. Судом першої інстанції обгрунтовано відхилено доводи представника банку, що позивачі надіслали на його адресу вимогу від 18.11.2014р. про усунення порушень за договором оренди, у відповідь на що банк повідомив позивачів про припинення договору оренди та намір звільнити приміщення з 27.02.2015р., оскільки будь-яких доказів цьому відповідач не надав.

З огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що договір оренди є діючим, про що також вказував представник позивачів.

Стосовно твердження відповідача про те, що позивачі вправі були погасити заборгованість за рахунок гарантійного платежу, який банк вносив у розмірі 479 580, 00 грн. з метою належного виконання своїх зобов'язань за договором оренди колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 5.10 договору (в редакції від 16.10.2013р.) орендар сплачує забезпечувальний платіж у сумі 479 580,00 грн. орендодавцям в рівних частинах в період часу з 16.10.2013р. по 25.10.2013р., який зараховується в рахунок відповідної частини орендної плати за останні місяці оренди при закінченні дії цього договору, а у разі дострокового закінчення дії цього договору гарантійний платіж підлягає поверненню орендодавцеві у повному обсязі. Тобто, умовами договору визначено цільове призначення гарантійного платежу - використання його у разі закінчення строку дії договору оренди або в разі дострокового закінчення договору.

Як вже зазначалось вище, договір оренди у період листопад - грудень 2014р. був діючим та достроково не припинявся, тому й підстав використання гарантійного платежу у позивачів не виникло. Випадків зміни цільового призначення гарантійного внеску сторони у договорі не передбачили.

Стосовно вимог про стягнення пені у розмірі 8 728,12 грн. за період з 18.11.2014р. по 22.12.2014р., яка розрахована по 4 364,06 грн. на користь кожного з позивачів, колегія суддів зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки не оплатив орендну плату за договором оренди, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 230 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом (неустойка, штраф, пеня), іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п. 8.2 договору у випадку несвоєчасного та/або не в повному обсязі перерахування орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої за весь час прострочення платежу.

Перевіривши правильність розрахунку пені, який здійснено позивачами, колегія суддів вважає його вірним, тому вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню у сумі 8 728,12 грн., з розрахунку по 4 364,06 на користь кожного з позивачів.

Також позивачами заявлено вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 935,16 грн. за період з 18.11.2014р. по 22.12.2014р.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період з 18.11.2014р. по 22.12.2014р. колегія суддів вважає його вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачів підлягає 935,16 грн. - 3 %, з розрахунку 467,58 грн. на користь кожного з позивачів.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги є тотожними запереченням проти позову, та ним надана належна правова оцінка судом першої інстанції, тому колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. у справі № 910/29039/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2015р. у справі № 910/29039/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук