ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" липня 2015 р.Справа № 916/1943/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Україна";

До відповідача: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

про стягнення 10 000 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Федоріна М.А. по довіреності №б/н від 19.04.2015р.

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоцентр-Україна" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Імексбанк" суму внеску в розмірі 10000грн..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2015р. порушено провадження у справі №916/1943/15 та призначено її до розгляду

Відповідно довідки господарського суду Одеської області судове засідання по справі № 916/1943/15 призначене на "08" червня 2015 р. о 10:45, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Літвінова С.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2015р., в зв'язку з перебуванням судді господарського суду Одеської області Літвінова С.В. на лікарняному з 08.06.2015 року по 19.06.2015 року, розгляд справи, призначений на 08.06.2015р., призначено на 08.07.2015р.

Представник позивача позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, хоча про час та місце судових засідань повідомлявся належним, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 08.07.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» (далі за текстом - «Позивач» або «Вкладник») та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк», від імені якого діяло відділення № 314 АТ «Імексбанк» (далі за текстом - «Відповідач» або «Банк») було укладено Договір банківського вкладу № 103800 від 23.02.2011 року (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Вкладник передає у користування Банку вільні грошові кошти у сумі 1500000,00 грн., шляхом їх перерахування з власного поточного рахунку на вкладний рахунок № 0005, відкритий у АТ «Імексбанк», код банку 327384, .

Згідно п. 1.3. Договору, незнижувальний залишок коштів за вкладним рахунком Вкладника (ліміт рахунку) встановлюється з 23.02.2011 року і до кінця строку дії Договору у розмірі 50000,00 грн.

Згідно п. 1.2. Договору, цей Договір укладено на термін з 23.02.2011 року по 21.02.2012 року.

Згідно п. 1.5. Договору, відсоткова ставка на суму, що перевищує ліміт рахунку, встановлюється у розмірі 8 (вісім) % річних.

21.02.2014 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, згідно п. 1 якої сторони прийшли згоди п. 1.2., п. 1.3. Договору викласти у наступній редакції: п. 1.2. Договору, - Договір укладається на термін з 21.02.2011 року по 23.02.2015 року. Відсоткова ставка встановлюється у розмірі 12 (дванадцять) % річних на протязі дії цього Договору, п. 1.3. Договору, - Незнижувальний залишок коштів за вкладним рахунком Вкладника встановлюється з дати зарахування суми на вкладний рахунок та до кінця строку дії Договору у розмірі 10000,00 грн.

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 4 від 21.02.2014 року, інші пункти Договору, які не змінені цією угодою, сторони залишили без змін і підтверджують по ним свої зобов'язання.

Згідно п. 2.3. Договору, після закінчення строку дії цього Договору або його дострокового припинення Банк на протязі трьох банківських днів перераховує суму вкладу та нараховані за ним відсотки на поточний рахунок, зазначений у п. 2.2. Договору, - № 00004, відкритий у Відділенні № 316 АТ «Імексбанк» у м. Дніпропетровськ, код банку 328384, .

Як вказує позивач, станом на останній день терміну дії Договору, на депозитному рахунку Позивача № 0005 знаходились кошти на суму 10000,00 грн.

Таким чином позивач вважає, що з урахуванням п. 2.3. Договору, Відповідач був зобов'язаний у строк до 28.02.2015 року (включно) повернути на рахунок Позивача № 00004, відкритий у АТ (Імексбанк» суму внеску Позивача з сумою нарахованих за користування ним процентів з рахунку № 0005, відкритого у тому ж банку. Однак, станом на 26.02.2015 року, так само як і на даний час, зобов'язання з перерахування суми внеску, так само як і зобов'язання із сплати суми нарахованих за користування внеском процентів Відповідачем не виконано. Розмір внеску становить 10000,00 грн., що підтверджується довідкою банку №526 від 26.01.2015р. та довідкою станом на 13.03.2015р. №б/н.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Імексбанк" суму внеску в розмірі 10000грн..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що, розглядаючи справу, суд повинен дослідити усі правовідносини, що виникли між сторонами, та надати їм відповідну правову оцінку, суд вказує наступне.

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення вищевказаних сум на підставі судового рішення, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як вбачається з відомостей, які є загальнодоступними та містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 27 травня 2015 року прийнято рішення № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як зазначено вище, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 105 від 27.05.2015, з 27 травня 2015 року розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК".

Статтею 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 статті 36 статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа(крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду.

Частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів передбачено ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема ч. 1 передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що станом на день прийняття рішення у відповідача відкликано банківську ліцензію, без якої останній не має право здійснювати банківську діяльність, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 10 липня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов