ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р.Справа № 922/3200/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 8 205,29грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитом в розмірі 7 176,92грн., 0,11грн. прострочених відсотків, 337,93грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 691,33грн. пені за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за додатковим договором про встановлення ліміту кредитування до договору банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) № 1 від 23.07.2013р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Позивач у призначене судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд розглянути справу за відсутністю його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, проте останні не скористалися своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а також наявність клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

23.07.2013р. між Публічним акціонерним банком "Кредобанк" (позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) укладено додатковий договір № 1 про встановлення ліміту кредитування до договору банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) № 933 (далі договір овердрафту), відповідно до умов якого позивач зобов'язався, в разі перевищення суми видаткових операцій відповідача за банківською платіжною карткою над залишком коштів по картковому рахунку, надати відповідачу короткостроковий кредит (Овердрафт) в межах встановленого даним договором ліміту кредитування, тобто надати у його власність грошові кошти в національній валюті для здійснення операцій визначених договором банківського рахунку, а відповідач повернути його та сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п.2.1 договору, максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимально припустима сума заборгованості відповідача по овердрафту) складає 10 000,00грн.

Дата остаточного повернення овердрафту, за умовами п.2.2 договору, - 22.07.2014р.

Процентна ставка, згідно з п.2.1.1 договору, встановлена сторонами у розмірі 0,01% річних.

Сторони у п.2.1.3 договору погодили, що комісія від дебетового обороту кредитних ресурсів по картрахунку утримується в розмірі 2,5% в момент списання кредитних коштів з рахунку.

Проценти за користування овердрафтом нараховуються поденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.1. договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту до терміну, вказаному в п.2.2 договору або до дати звернення Банку із заявою до суду з вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів (п.3.2 договору).

У п.4.1 договору сторони погодили порядок повернення овердрафту, а саме: відповідач зобов'язався здійснити повернення позивачу овердрафту в повному обсязі не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та забезпечити для цього надходження на картрахунок коштів в сумі достатній для погашення овердрафту, процентів. комісій та інших належних до сплати платежів за договором.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, суд встановив наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами ч.2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором.

За приписами ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Пунктом 1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу овердрафт в розмірі 7 176,92грн., що підтверджується меморіальним ордером № 22569555 від 25.07.2014р. та випискою по особовому рахунку відповідача, наявними у справі.

Відповідач отриманий овердрафт в порядку та у термін, передбачений договором в повному обсязі не повернув, у зв'язку з чим в нього перед позивачем утворилась заборгованості за кредитом у розмірі 7176,92грн., 0,11грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 337,93грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту.

Позивач на адресу відповідача 14.11.2014р. направив вимогу (вих. № 2014/11/14-4) про сплату заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Факт наявності заборгованості відповідача на загальну суму 7 514,96грн. підтверджується належними доказами, наданими позивачем до матеріалів справи.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним 7 514,96грн. заборгованості по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені по простроченій заборгованості в розмірі 690,33грн. суд встановив наступне.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

У п.7.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Оскільки відповідачем було порушено грошове зобов'язання, позивач нарахував відповідачу за період з 25.07.2014р. по 01.12.2014р. пеню в розмірі 690,33грн., яка складається з пені по простроченій основній сумі кредиту в розмірі 659,28грн., пені по прострочених відсотках в розмірі 0,01грн. та пені по простроченій комісії за адміністрування кредиту в розмірі 31.04грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені, що розрахований за неналежне виконання відповідачем умов договору. Даний розрахунок відповідає умовам договору та вимогам Закону України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.11, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 179 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідент. номер НОМЕР_1 (61038, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, р/рахунок 57 в ЦФ ПАТ "Кредобанк", МФО 325365, код 22360822) - 7 176,92грн. заборгованості за кредитом, 0,11грн. прострочених відсотків, 337,93грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 690,33грн. пені, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2015 р.

Суддя ОСОБА_2