РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015Справа №910/10432/15

За позовом Фізичної особи-підприємця Варавкіна Віктора Миколайовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології"
про стягнення 45 681,83 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Ясинецький О.А. (за договором)
від відповідача Коноваленко О.А. (дов. № 4 від 20.03.2015 року)
Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18 червня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Фізична особа-підприємець Варавкін Віктор Миколайович (надалі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 47 090,83 грн., в тому числі 31 500,00 грн. основного боргу, 3 150,00 грн. пені, 6 762,50 грн. інфляційних втрат, 678,33 грн. 3 % річних, а також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та 5 000,00 грн. витрати на послуги адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором оренди № 16 від 20.09.2012 року нерухомого індивідуально визначеного майна в частині здійснення розрахунків за оренду майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 року порушено провадження у справі № 910/10432/15 та призначено справу до розгляду на 26.05.2015 року.

26.05.2015 року представник відповідача через відділ діловодства суду надав документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надавав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, у зв'язку з чим відповідач не міг виконати свого обов'язку щодо сплати орендної плати.

Представник позивача в судовому засіданні 26.05.2015 року надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.05.2015 року оголошено перерву до 18.06.2015 року.

02.06.2015 року представник позивача через відділ діловодства суду подав заяву про збільшення позовних вимог та додаткові пояснення до позовної заяви. Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з 31 500,00 грн. основного боргу, 3 150,00 грн. пені, 10 353,50 грн. інфляційних втрат, 678,33 грн. 3 % річних, витрати зі сплати судового збору та 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

В судовому засіданні 18.06.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.06.2015 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2012 року між Фізичною особою-підприємцем Варавкіним Віктором Миколайовичем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (орендар) укладено Договір оренди нерухомого індивідуально визначеного майна № 116 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об'єкт оренди (орендоване майно), згідно пункту 1.2. даного Договору, з метою його використання для розміщення обладнання широкосмугового радіо доступу до мережі Інтернет та іншого обладнання, а також здійснення експлуатації та обслуговування такого обладнання за місцем його розташування.

Згідно з пунктом 1.2. Договору об'єкт оренди, згідно даного Договору, складається з частини приміщення останнього поверху та поверхні вентиляційних каналів, загальною площею 4 (чотири) кв. м.

Об'єкт оренди знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. Червонозоряний,99 (пункт 1.3. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору датою початку використання об'єкту оренди орендарем, згідно даного Договору, є дата підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди, що з моменту його належного підписання сторонами є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 2.3. Договору повернення майна орендодавцеві, після закінчення строку дії даного Договору, здійснюється за Актом повернення об'єкту оренди.

Відповідно до пункту 3.1.4. Договору орендар зобов'язаний вносити орендну плату та інші передбачені договором платежі у встановлених розмірах та у відповідні строки.

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що розмір орендної плати за місяць, за погодженням сторін, складає 5 000,00 грн., без урахування ПДВ.

Сума орендної плати за поточний період сплачується орендарем до 20 числа поточного місяця, в сумі вказаної в пункті 5.2. даного Договору. Нарахування орендної плати починається з моменту підписання сторонами акту 1, згідно даного договору.

20.12.2013 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.2. Договору в наступній редакції : розмір орендної плати за місяць, за погодженням сторін складає 3 500,00 грн., без урахування ПДВ.

Відповідно до Акту №1 прийому-передачі об'єкту оренди до Договору орендодавець передав, а орендар прийняв у фактичне користування об'єкт оренди за Договором: частина приміщення останнього поверху та поверхні вентиляційних каналів, загальною площею 4 (чотири) кв. м. Об'єкт оренди знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. Червонозоряний, 99

Позивач зазначає, що станом на 20.04.2015 року заборгованість відповідача за Договором становить 31 500,00 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором оренди № 16 від 20.09.2012 року нерухомого індивідуально визначеного майна в частині здійснення розрахунків за оренду майна.

У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надавав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, у зв'язку з чим відповідач не міг виконати свого обов'язку щодо сплати орендної плати.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до пункту 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг за Договором.

Доказів повної та своєчасної оплати орендних платежів відповідачем не надано, а тому заборгованість відповідача з орендної плати становить 31 500,00 грн. а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 31 500,00 грн. на підставі укладеного договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Твердження відповідача на те, що позивач не надавав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, у зв'язку з чим відповідач не міг виконати свого обов'язку щодо сплати орендної плати не беруться судом до уваги, оскільки не отримання відповідачем актів та рахунків не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Варавкіна Віктора Миколайовича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" заборгованості за Договором у розмірі 31 500,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 150,00 грн. пені, 10 353,50 грн. інфляційних втрат, 678,33 грн. 3 % річних.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 11.2. Договору за прострочення строків платежів, згідно даного Договору, орендар сплачує орендодавцеві пеню від суми заборгованості у розмірі річної облікової ставки НБУ на день нарахування поділеної на кількість днів в році (360) за кожен день прострочення, але не більше 10 % від суми заборгованості.

Здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 3 150,00 грн. пені.

Згідно з статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши на даний позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 312,97 грн. інфляційних втрат, 315,58 грн. 3 % річних за розрахунком суду.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню у розмірі 31 500,00 грн. основного боргу, 3 150,00 грн. пені, 10 312,97 грн. інфляційних втрат, 315,58 грн. 3 % річних.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами (постанова Верховного Суду України від 01.10.2002 №30/63).

Позивачем на підтвердження здійснення витрат на послуги адвоката надано суду договір про надання правової допомоги, укладений між Фізичною особою-підприємцем Варавкінин Віктором Миколайовичем та адвокатом Ясинецьким Олегом Анатолійовичем, видатковий касовий ордер від 31.03.2015 року, видатковий касовий ордер від 26.05.2015.

Ясинецький О.А. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом та посвідченням адвоката.

Однак, договір про надання правової допомоги фактично не свідчить, що він був укладений між позивачем та адвокатом саме на ведення справи № 910/10432/15 в суді. Позивачем не надано відповідного звернення до адвоката, а також, відповідної заявки на надання юридичних послуг за конкретною судовою справою (спором).З видаткових касових ордерів неможливо встановити, що позивачем була здійснена оплата саме за юридичні послуги у зв'язку зі стягненням заборгованості за договором саме по цій справі.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про вімову у задоволенні позову в частині стягнення 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Варавкіна Віктора Миколайовича задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1, літ. А, ідентифікаційний код 30753866) на користь Фізичної особи-підприємця Варавкіна Віктора Миколайовича (04216, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус, 2, кв. 65, ідентифікаційний номер ) 31 500 (тридцять одну тисячу п'ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 3 150 (три тисячі сто п'ятдесят) грн. 00 коп. пені, 10 312 (десять тисяч триста дванадцять) грн. 97 коп. інфляційних втрат, 315 (триста п'ятнадцять) грн. 58 коп. 3 % річних, 1 810 (одну тисячу вісімсот дес`ять) грн. 87 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.06.2015

Суддя С.В. Стасюк