ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 915/2116/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк І.Кондратової, С. Могил
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс"
на постановувід 22.04.2015
Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 915/2116/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс"
простягнення грошових коштів,
у судове засідання прибув представник
позивачаБріг В.М. (дов. від 20.02.2015 № 29/А),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" звернулось до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.02.2015) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" 37 569 849,60 грн вартості насіння соняшнику некласного, врожаю 2013 року, переданого, за твердженням позивача, відповідачу на підставі договору складського зберігання № 105 від 06.08.2012 та складських квитанцій на зерно.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.12.2014 вказана позовна заява прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 (суддя Н. Семенчук) зупинене провадження у справі № 915/2116/14 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України - у зв'язку з надсиланням копій матеріалів справи до прокуратури Миколаївської області.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наступним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору складського зберігання № 105 від 06.08.2012 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем на зберігання відповідачу, який є зерновим складом, передано 6 987,949 тон насіння соняшнику некласного врожаю 2013 року (далі - Зерно), що підтверджує складськими квитанціями на зерно.

Пунктом 4.1.6 Договору визначено, що відповідач зобов'язаний на першу вимогу позивача відвантажити продукцію, навіть якщо строк його зберігання не закінчився, з урахування технічних можливостей обладнання та норм відвантаження відповідача, попередивши відповідача в строк не пізніше ніж за 1 банківський день до моменту отримання продукції.

У відповідності до Договору, зерновий склад зобов'язаний забезпечити доступ позивачеві та/або уповноваженій ним особі до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання. Щомісяця та/або запитом позивача проводити звірку наявності продукції та підписувати двосторонні акти звірки ТМЦ (п.п. 4.1.11, 4.1.12 Договору).

Позивач зобов'язаний не пізніше ніж за 3 дні до відвантаження (переоформлення) продукції провести з відповідачем звірку кількості продукції, що перебуває на зберіганні (п. 5.1.7 Договору).

Відповідач завантажує транспортний засіб позивача за умови попереднього узгодження дати відвантаження, згідно з п. 3.5 даного Договору в разі не узгодження дати відвантаження, відповідач не несе відповідальності за збитки поклажодавця від простою транспорту та інші пов'язані з цим збитки позивача (п.5.1.10 Договору).

Про наміри забрати продукцію зберігання позивач письмово повідомляє про це відповідача не пізніші ніж за 1 банківський день до моменту отримання продукції(п.3.5 Договору).

Відвантаження продукції із зберігання або переоформлення від позивача іншому власнику проводиться відповідно до Наказу про відпуск, на підставі письмової заяви позивача, скріплений підписом та печаткою відповідача, в його присутності або в присутності його уповноваженого представника, при умові надання першого оригіналу складського документу на зерно та довіреності на отримання ТМЦ. Сторони домовились, що особа зазначена у довіреності на отримання ТМЦ, виданої позивачем має повноваження на отримання документів, які відповідач видає у відповідності до даного Договору(п.3.6 Договору).

Заявкою № 14/11/14-4 від 14.11.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому зерно шляхом відвантаження його на автотранспорт починаючи з 15.11.2014 за довіреністю № 5096 від 14.11.2014 через Литвинова О.А. При цьому, позивач гарантував оплату послуг з відвантаження.

17.11.2014 позивач направив відповідачу лист № 17.11.2014-8 з пропозицією допустити на відвантаження додатковий автонавантажувач для пришвидшення процесу відвантаження зерна, який був отриманий відповідачем 21.11.2014.

У період з 17.11.2014 по 20.11.2014 відповідач здійснив часткове відвантаження зерна, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних. Позивач зазначає, що в послідуючому, відповідач відмовився від завантаження решти зерна на надані позивачем об'єкти транспорту, підтвердження чого є Акт відмови № 1410-1650 від 21.11.2014 підприємства "СЖС Україна" в якому зазначено, що представник відповідача Білик С.І. від підпису відмовився, що засвідчено підписом менеджера позивача Кривова С.І.

Також, позивач зазначає, що слідчим відділом Центрального районного відділу Миколаївського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області здійснюються слідчі дії по кримінальному провадженню № 0006499 за фактом вчинення дій, що мають ознаки заволодіння майном позивача, що спричинили позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 300000000 грн та мають ознаки злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України.

У процесі здійснення слідчих дій по кримінальному провадженню 19.12. 2014 слідчим слідчого відділу Семеновою О.Л. проведене ознайомлення із вмістом зерносховищ відповідача. За наслідками цих слідчих дій складений Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.12.2014 та Опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 19.12.2014. Відповідно до Опису, два з чотирьох зерносховищ відповідача були порожні, в інших двох зерносховищах знаходилась біомаса та макуха.

Позивач зазначає, що матеріали кримінального провадження містять інформацію, що може свідчити про відсутність зерна в зерносховищах відповідача, який відповідно до Договору з позивачем був зобов'язаний здійснити його зберігання.

У заявці № 14/11/14-4 від 14.11.2014 особою на отримання товарно-матеріальних цінностей зазначений Литвинов О.А за довіреністю № 5096 від 14.11.2014, в товарно-транспортних накладних за період з 17.11.2014 по 20.11.2014 вантажоодержувачем зазначений Кривов С.І. та вказана довіреність № 5098 від 17.11.2014, при цьому Кривов С.І. не був визначений уповноваженою особою на отримання товарно-матеріальних цінностей в заявці № 14/11/14-4 від 14.11.2014 на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Оригіналів довіреностей № 5096 від 14.11.2014 та № 5098 від 17.11.2014 позивач в судове засідання не надав. В додаткових поясненнях від 11.02.2015 та в судовому засіданні 12.02.2015 представник позивача пояснив, що оригіналу довіреності № 5096 від 14.11.2014 на Литвинова О.А. надати не може, оскільки оригінал довіреності був переданий відповідачеві. Відповідач вказує, що оригінал довіреності № 5096 від 14.11.2014 на Литвинова О.А. їм не надавався.

В судовому засіданні представник відповідача вказав на те, що у підприємства відповідача є сумніви щодо фактичного передання обсягів продукції на зберігання.

Встановивши наведені вище обставини, місцевий господарський суд зазначив, що розгляд справи по суті на даний момент неможливий, оскільки суд вважає за необхідне направити матеріали справи до прокуратури для проведення перевірки щодо встановлення факту наявності чи відсутності в діях посадових осіб позивача та відповідача при передачі та прийнятті соняшнику врожаю 2013 року на зберігання, здійсненні зберігання відповідачем та частковому відвантаженні соняшнику урожаю 2013 року ознак злочину і прийняття відповідного процесуального рішення згідно з нормами Кримінального процесуального кодексу України.

А тому, з посиланням на 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України, відповідно до якої господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів, місцевий господарський суд прийняв рішення про зупинення провадження у справі із направленням копій матеріалів справи до органів прокуратури.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 (колегія суддів: Л. Лавриненко, В. Пироговський, І. Філінюк) ухвала Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 скасована, справа передана до Господарського суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Постанова мотивована наступним.

Необхідність зупинення провадження у справі місцевий господарський суд обґрунтував направленням копій матеріалів справи до прокуратури для проведення перевірки щодо встановлення факту наявності чи відсутності в діях посадових осіб позивача та відповідача ознак кримінального злочину при передачі та прийнятті насіння соняшнику врожаю 2013 на зберігання, здійснення зберігання відповідачем та виконання зобов'язання щодо повернення насіння позивачеві.

Разом із тим, місцевим господарським судом не надано жодного правового обґрунтування неможливості розгляду цієї справи за наявними в ній доказами, не звернуто уваги на факт існування кримінального провадження № 0006499, порушеного за фактом вчинення дій, спрямованих на заволодіння майном Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна", що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не обґрунтовано правових підстав для направлення копій матеріалів справи до органу прокуратури за наявності вже порушеного кримінального провадження.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції при ухвалені оскаржуваного судового рішення норм права, просить постанову скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без зміни.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Заявлений у справі позов про стягнення 37 569 849,60 грн вартості насіння спірного зерна, переданого, за твердженням позивача, відповідачу на підставі Договору зберігання та складських квитанцій, мотивований неповерненням відповідачем частини такого зерна зі зберігання.

Місцевий господарський суд, зазначивши, зокрема, про те, що у представника відповідача виникли сумніви щодо фактичного передання обсягів продукції на зберігання, дійшов висновку про необхідність направлення матеріалів справи до прокуратури для проведення перевірки щодо факту наявності чи відсутності в діях посадових осіб позивача та відповідача при передачі та прийняті спірного зерна на зберігання, здійсненні зберігання та при частковому відвантаженні спірного зерна ознак злочину, у звязку із чим судом зупинене провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України.

Однак, згідно з п.2 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Тобто, зазначена норма передбачає порядок дій: 1) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів, яке за відсутності вказівки у законі не може бути пов'язане з ініціюванням господарським судом такого надсилання з метою добування доказів; 2) зупинення провадження у справі.

Надсилання господарським судом копій матеріалів справи до органів прокуратури та зупинення провадження у справі з метою перевірки факту наявності чи відсутності в діях посадових осіб сторін при передачі та прийняті спірного зерна на зберігання, здійсненні зберігання та при частковому відвантаженні спірного зерна ознак злочину, оцінюється колегією суддів Вищого господарського суду України як спосіб добування доказів у справі, що розглядається, наслідком чого є порушення принципів: обов'язку доказування і подання доказів (ст. 33 ГПК України, відповідно до якої обов'язок доказування і подання доказів лежить на сторонах); рівності перед законом і судом (ст.42 ГПК України); змагальності (ст. 43 ГПК України).

За таких обставин, постанова апеляційного господарського суду, якою скасована ухвала місцевого господарського суду про направлення копій матеріалів справи до прокуратури та зупинення провадження у справі, є правомірною, а тому підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що з мотивувальної частини ухвали Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 вбачається відмова у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, однак така відмова не відображена у резолютивній частині відповідної ухвали. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 66 Господарського кодексу України про забезпечення позову виноситься ухвала, отже вжиття заходів до забезпечення позову або відмова у задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову мають бути обґрунтовані у мотивувальній частині ухвали та відображені у її резолютивній частині. Враховуючи вказане, під час розгляду справи місцевому господарському суду слід звернути увагу на розгляд заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 у справі № 915/2116/14 залишити без зміни.

Судді: Є. Борденюк

І. Кондратова

С. Могил