ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.06.15р. Справа № 904/4155/15
За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 2 202 728 грн. 51 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Гаврилюк Є.В., дов. №31/17 від 02.03.15р.;

від відповідача: Малишко Д.О., дов. №310 від 11.03.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради заборгованість за поставлений газ в розмірі 2 202 728 грн. 51 коп., з яких: 1 806 270 грн. 71 коп. - сума основного боргу, 151 774 грн. 98 коп. - втрати від інфляції, 19 131 грн. 67 коп. - проценти за користування коштами, 225 551 грн. 15 коп. - пеня, відповідно до умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів від 10.01.2014р. № 2014/ТП-Б-093292.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позов зазначив, що заборгованість з оплати вартості поставленого позивачем у грудні 2014р. природного газу виникла через недостатність коштів на рахунку відповідача станом на грудень 2014р. Крім того, вказує, що позивачем невірно визначений початок виникнення заборгованості, оскільки рахунок на оплату № 00000360 за грудень 2014р. був виданий до оплати позивачем 08.01.2015р., тому саме з цієї дати, на думку відповідача, необхідно розраховувати штрафні санкції, інфляційні та проценти. Водночас, у відзиві відповідач просив суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені на підставі ст. 83 ГПК України, посилаючись на те, що Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради є неприбутковою бюджетною установою, зобов'язання за Договором виконував відповідно до наявних планових призначень, а кошти на оплату штрафних санкцій та пені взагалі не передбачені пунктами витрат місцевого бюджету. Вважає, що порушення зобов'язань стало не з вини відповідача та із посиланням на ст.. 614 Цивільного кодексу України, наголошує, що виникла заборгованість не є результатом умисних дій з боку відповідача. Проси позовні вимоги задовольнити частково, з урахуванням зменшення розміру пені та контрозрахунку інфляційних та процентів, виконаного відповідачем.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 11.06.2015р. по 25.06.2015р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або міських бюджетів № 2014/ТП-Б-093292 (надалі - Договір), за умовами п.1.1. якого постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 10.1. Договору).

Згідно до п. 2.9. Договору акти приймання - передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Відповідно до п. 4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

Авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу (п. 4.6.1. Договору).

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.2. Договору).

Пунктом 4.6.3 договору визначено, що у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Під "недоплата вартості послуг з постачання газу" вони розуміють недоплату споживачем вартості фактично спожитого понад запланований або узгоджений на розрахунковий період з постачальником обсяг газу (п. 4.6.4 Договору).

Протягом дії Договору сторони укладали додаткові угоди, якими вносили зміни щодо вартості природного газу та його обсягів, зокрема, додатковою угодою № 7 від 31.12.2014р. сторони дійшли згоди викласти з 01.12.2014р. п. 4.2 Договору в наступній редакції:

„4.2. Ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, ібору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 900,00 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% - 1 180,00 грн.:

- збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 118,00 грн., крім того ПДВ 20% - 23,60 грн.;

- тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% - 14,70 грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% - 73,34 грн.

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, рознбділ і постачання - 6 458,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 291,64 грн., разом за 1000,00 куб. м. - 7 749,84 грн. (сім тисяч сімсот сорок дев'ять гривень 84 копійки).»

Постачання та транспортування природного газу для потреб споживача здійснювалося позивачем в грудні 2014 р. на суму 1 806 270 грн. 71 коп., згідно акту прийому-передачі природного газу № НІК00004939 від 31.12.2014 р. (а.с. 24).

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості спожитого газу не виконав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість за поставлений та транспортований природний газ в сумі 1 806 270 грн. 71 коп.

За умов п. 6.2.2. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно розрахунку позивача розмір пені, нарахованої позивачем за загальний період з 26.11.14р. по 06.04.15р. складає 225 551 грн. 15 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача суму 19 131 грн. 67 коп. процентів за користування коштами за період з 26.11.14р. по 06.04.15р. та суму 151 774 грн. 98 коп. витрат від інфляції за період з 15.12.14р. по 15.03.15р.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками, актом прийому-передачі природного газу тощо, обґрунтованим розрахунком суми позовних вимог .

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої обов'язки щодо оплати переданого позивачем у власність відповідачу природного газу у спірному періоді, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 806 270 грн. 71 коп., 19 131 грн. 67 коп. 3% річних та 151 774 грн. 98 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на той факт, що основною причиною виникнення кредиторської заборгованості є затримка у проведенні платежів органами Державної казначейської служби України, суд зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у даному випадку порушення грошового зобов'язання, суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).(п.1.10. Постанови пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.13р.).

Водночас, в ході судового розгляду справи відповідачем подано клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем пені, обґрунтоване тим, що відповідач є неприбутковою бюджетною установою, зобов'язання за Договором виконував відповідно до наявних планових призначень, а кошти на оплату штрафних санкцій та пені взагалі не передбачені пунктами витрат місцевого бюджету.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

При вирішенні клопотання відповідача суд враховує, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

За встановлених обставин, господарський суд вважає, що клопотання відповідача є обґрунтованим, але таким, що підлягає задоволенню із зменшенням розміру пені на 50% до 112 775 грн. 58 коп.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, б.3, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства (53207, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.. Сєрова, б. 51, ) 1 806 270 грн. 71 коп. (один мільйон вісімсот шість тисяч двісті сімдесят грн. 71 коп.) основного боргу, 151 774 грн. 98 коп. (сто п'ятдесят одну тисячу сімсот сімдесят чотири грн. 98 коп.) втрат від інфляції, 19 131 грн. 67 коп. (дев'ятнадцять тисяч сто тридцять одну грн. 67 коп.) 3% річних, 112 775 грн. 58 коп. (сто дванадцять тисяч сімсот сімдесят п'ять грн. 58 коп.) пені, 44 054 грн. 57 коп. (сорок чотири тисячі п'ятдесят чотири грн. 57 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь
Повне рішення складено - 30.06.15р.