ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09 липня 2015 р. Справа № 902/175/13-г

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Горейка М.В.,

позивача (стягувача): Олішевського Д.А., довіреність №1973-К-О від 25.06.2014р., паспорт серії НОМЕР_1 видний Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області17.10.2002р.

відповідача (скаржника): Гапонюка А.Л., паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 09.02.1998р.;

Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції: Дячука В.В., довіреність №б/н від 30.06.2015р., посвідчення ВІ №1643 від 01.03.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пирогова, буд.148, м. Вінниця, 21037) про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. та зобов'язання вчинити певні дії

у справі за позовом: публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094)

до: фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пирогова, буд.148, м. Вінниця, 21037)

про стягнення 360000 грн штрафу,

В С Т А Н О В И В :

22.05.2015 року до господарського суду Вінницької області від фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю надійшла скарга від 22.05.2015р. про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 25.05.2015р. вказану скаргу суддею Тварковським А.А. призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.06.2015р.

Відповідно до ухвали суду від 11.06.2015 року розгляд справи відкладався через неявку представників органу ДВС і позивача та не подання сторонами витребуваних доказів.

За результатами розгляду скарги 30 червня 2015 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 30 хв. 09.07.2015 року.

В судовому засіданні від 09.07.2015 року з метою надання оригіналів виконавчого провадження також на годину оголошувалася перерва, по закінченню якої судом оглянуто матеріали виконавчого провадження та долучено надані представником органу ДВС копії до справи.

Під час судового розгляду представник фірми «ІВО +КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю подану скаргу підтримав повністю з підстав, викладених у ній, при цьому уточнивши, що у п.3 прохальної частини скарги необхідно вважати, що він просить визнати незаконними дії, а не бездіяльність державного виконавця.

Окрім того, останнім було усно заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, з метою уточнення у нього інформації про публікацію у місцевих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів.

Дане клопотання, проти задоволення якого заперечували інші учасники процесу, судом відхилено, оскільки положення Господарського процесуального кодексу України, зокрема ст.121-2, не дають можливості залучити до участі у розгляді скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби третіх осіб.

Разом із тим також відхилено клопотання позивача щодо повернення скарги заявнику на підставі ч.5 ст.63 ГПК України, так як дане питання може вирішуватися лише на стадії прийняття скарги, а не під час її розгляду по суті.

В судовому засіданні представник Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячук В.В. заперечив проти задоволення скарги, пославшись на законність та правомірність дій державного виконавця щодо організації електронних торгів, оскільки такі дії вчинені із чітким дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції по проведенню виконавчих дій.

Процесуальна позиція позивача була аналогічною позиції представника органу ДВС, відтак він проти задоволення скарги також заперечив.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників відповідача (скаржника), (стягувача) та Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 360000 грн штрафу за порушення умов договору іпотеки б/н від 30.08.2007 року.

21.02.2013 року у справі №902/175/13-г прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено повністю: стягнуто з фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 360000 грн штрафу, 7200 грн відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Поряд з цим 07.05.2013 р. господарським судом Вінницької області прийнято рішення по справі №9/156-10, яким позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 перед публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" за кредитним договором №08/07-099 від 30.08.2007 року в розмірі 205755,11 доларів США, що еквівалентно 1 624 066,20 грн, звернуто стягнення на цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належне фірмі "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на праві приватної власності нерухоме майно, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з публічних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 1310088 грн.

На виконання вказаних рішень видано накази та органом ДВС порушено виконавчі провадження №39121773 та №40124318 щодо їх виконання.

10 жовтня 2013 року державним виконавцем за участю понятих та боржника складено акт опису й арешту майна: цілісної частки магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1, встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації з публічних торгів в сумі 1 310 088 грн.

Постановою Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 17.10.2014р. об'єднано виконавчі провадження №39121773 та №40124318 щодо виконання виконавчих документів про стягнення з ТОВ "ІВО+КГ" на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості на загальну суму 1677288 грн. у зведене виконавче провадження №47352424.

Згідно із листом ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 18 листопада 2014 року вих. №01-03/8854 боржник, стягувач та орган ДВС повідомлялися про проведення 12.12.2014р. о 9 год. 00 хв. електронних торгів з реалізації нерухомого майна (предмету іпотеки) із початковою вартістю 1 310 088 грн. Разом із тим призначенні електронні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю зареєстрованих учасників та у зв'язку із ненадходженням жодної цінової пропозиції на вказане майно, що стверджується листом управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області від 16.12.2014р. №568/2.2-27.

В подальшому електронні торги, які були призначені на 26.01.2015 року та на 12.03.2015 року, з наведених вище причин також відбувалися, про що свідчать повідомлення ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в матеріалах справи, у результаті чого державним виконавцем майно вперше було уцінено на 5% від його вартості, а вдруге - на 10 %, що також стверджується відповідними актами державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна, які містяться у виконавчому провадженні.

У зв'язку із чим 15.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу, оскільки останній погодився на пропозицію щодо залишення за собою нереалізованого майна.

Відтак 17 квітня 2015 року відповідно до акту державного виконавця нереалізоване на електронних торгах нерухоме майно: магазин з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., одноповерхової будівлі, що розташована у АДРЕСА_1, що належить на праві власності ТОВ фірмі «ІВО+КГ» передано ПАТ КБ «Приватбанк».

За результатами встановлених обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволені скарги стягувача, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 45 ГПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому ст. 116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, в обґрунтування свої скарги відповідач посилається на наступні порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства.

Зокрема, на думку скаржника, державним виконавцем протиправно подано пакет документів для проведення електронних торгів, оскільки у рішенні суду мова йшла про проведення саме публічних торгів.

Крім того, торги проведені на підставі оцінки, строк дії якої уже закінчився, що є порушенням ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п.3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, згідно із якими звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів минуло не більше 6 місяців. При цьому державний виконавець не надав 10 денний строк для подачі заперечень проти визначення вартості оцінки майна.

Також скаржник наголошував на тому, що його жодного разу за весь час підготовки та проведення торгів не повідомляли про дату, час, місце проведення торгів та стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Разом із тим в порушення п.5 розділу ІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів за 15 днів до початку їх проведення не було опубліковано повідомлення не менше ніж в двох місцевих друкованих засобах масової інформації.

Більше того, на думку скаржника, призначення третіх електронних торгів суперечить положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» №3795-17, яким внесено зміни до Закону України «Про іпотеку» в частині можливості проведення третіх торгів, оскільки в прикінцевих положенням цього Закону вказано, ці зміни не поширюється на кредитні договори та договори іпотеки, укладені до 16 жовтня 2011 року. Відтак, на думку скаржника, після других торгів іпотека мала бути припинена.

Детально дослідивши доводи скаржника з урахуванням обставин, викладених у скарзі, та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що вони є необґрунтованими та безпідставними.

Так, щодо необхідності, на думку скаржника, проведення публічних, а не електронних торгів, оскільки так зазначено у рішенні суду від 21.02.2013 року, слід відмітити, що на момент проведення торгів діяли положення Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5. Відповідно до п.1 вказаного Порядку терміни у ньому вживаються в таких значеннях: арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації; електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі; організатор - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Разом із тим підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються відповідно до розділу ІІІ вказаного порядку та з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про іпотеку».

Отже, державний виконавець на виконання вказаного Порядку та у відповідності до Закону України «Про іпотеку» підготував документи для проведення електронних торгів і передав їх організатору цих торгів, оскільки на момент їх проведення чинним нормативно-правовим актом визначався саме такий спосіб реалізації майна.

При цьому за своєю правовою природою електронні торги, виходячи із визначення, що міститься в Порядку є прилюдними торгами, про які і йде мова в ст. 43 Закону України «Про іпотеку» і на виконання положень якого, має реалізовуватися майно. У свою чергу зазначення в рішенні господарського суду Вінницької області від 21.02.2013 року суду способу реалізації майна шляхом публічних торгів не впливає на суть та саме їх значення, оскільки суд, приймаючи рішення чітко посилався на положення Закону України «Про іпотеку», у яких йде мова саме про прилюдні торги. Відтак терміни прилюдні та публічні торги є поняттями тотожними, які являють собою проведення відкритого продажу майна на аукціоні, в тому числі і у формі електронних торгів.

Таким чином, в цій частині вимоги скарги не підтвердилися, тому не підлягають до задоволення.

Що стосується оцінки майна, строк дії якої, на думку скаржника, закінчився, то суд не може погодитися із таким твердженням, так як в силу положень ч.2 ст.42 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

З аналізу вказаної статті слідує, що початкова ціна предмета іпотеки може встановлюватися у два самостійні взаємовиключні способи або в рішенні суду, або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, при цьому якщо вони не досягли згоди на із залученням суб'єкта професійної оціночної діяльності.

В даному випадку початкова ціна встановлена в рішенні суду, тому, на переконання суду, відсутні правові підстави для проведення ще однієї оцінки із залученням державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відтак і не може йти мова про строк дії оцінки та її рецензування, що також у свою чергу спростовує обґрунтування скарги про порушення порядку оцінки реалізованого майна.

Відносно тверджень скаржника щодо порушень під час проведення торгів, що виразились у не повідомленні його про дату, час, місце проведення торгів та про ціну лоту, а також порушення процедури опублікування в місцевих друкованих засобах масової інформації публікації про проведення електронних торгів, то вони не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно положень розділу ІІІ «Підготовка до проведення електронних торгів» Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5, даний обов'язок покладається суто на організатора проведення електронних торгів, який не є органом ДВС, а тому оцінка законності дій останнього не здійснюється судами під час розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України.

Не знайшли свого підтвердження доводи скаржника щодо неправомірності проведення третіх електронних торгів, оскільки внесені до Закону України «Про іпотеку» зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» №3795-17 від 22.09.2011 року, які передбачають можливість проведення третіх торгів, не поширюється лише на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Жодної мови в перехідних положеннях вказаного Закону про договори іпотеки не ведеться. Разом із тим знову ж таки, до повноважень державного виконавця не належить призначення електронних торгів, а надавати оцінку діям організатора через призму ст.121-2 ГПУ України суд позбавлений можливості.

Також, на думку суду, правомірно та у спосіб визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про іпотеку» державним виконавцем було проведено уцінку майна: вперше на 5 %, вдруге - на 10%, що стверджується матеріалами виконавчого провадження.

Окрім того, слід відмітити, що критично оцінюються і не беруться до уваги доводи представника ПАТ КБ «Приватбанк» щодо пропущення скаржником строку на оскарження дій державного виконавця, так як дане питання судом уже було вирішено в ухвалі про призначення скарги до розгляду від 25.05.2015 року, у якій суд визнав поважними причини пропуску строку та поновив його. А твердження представника позивача щодо неможливості розглядати скаргу на дії державного виконавця у межах справи 902/175/13-г, оскільки стягнення на предмет іпотеки звернуто у справі №9/156-10, також не заслуговують на увагу, так як судом надається оцінка діям державного виконавця у зведеному виконавчому провадження на підставі виконавчих документів, виданих у вказаних вище справах.

Відповідно до ч.3 ст.121-2 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Як наголошується у п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Беручи до уваги встановлені судом обставини в сукупності із наведеними вище приписами Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець діяв у відповідності до процедури визначеної вказаними нормативними актами. Відтак правових підстав для визнання його дій незаконними та задоволення вимоги скарги відносно цього суд не вбачає.

З огляду на вище вказані мотиви не підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання недійсним акту державного виконавця від 17.04.2014 року щодо передачі заставного майна, зобов'язання отримати новий звіт про оцінку майна та скасування постанови про передачу нереалізованого майна від 15.04.2015 року, оскільки вони є похідними вимогами від вимоги визнати незаконними дії, яка в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшла.

Також не може бути задоволена вимога зобов'язати старшого державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ Дячука В.В. призначити нові прилюдні тоги відповідно до наказу господарського суду Вінницької області у справі №9/156-10, оскільки, як було з'ясовано вище, в силу вимог чинного законодавства з моменту набрання чинності Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів проводяться саме прилюдні торги у формі електронних торгів, призначення яких віднесено до компетенції організатора. Більше того, на момент розгляду скарги проведені електронні торги ніким не оскаржені та не визнані недійсними, а надання оцінки судом на предмет їх правомірності в межах ст.121-2 ГПК України не є можливим.

Відносно вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, виданий господарський судом Вінницької області у справі №902/175/13-г від 12.03.2013р., суд зазначає, що розгляд даного питання окремо передбачений положеннями ст.117 ГПК України. Таким чином, ГПК України не передбачає можливості розгляду даного питання в контексті оскарження дій чи бездіяльність органів ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України, через що дана вимога також відхиляється.

В зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, відтак відхиляє її в повному обсязі.

З огляду на вказане, керуючись ст. ст. 86, 87, 115, 121-2 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги №б/н від 22.05.2015р. фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ПАТ КБ "Приватбанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50);

3 - відповідачу фірмі "ІВО+КГ" у формі ТОВ (вул. Пирогова, буд.148, м. Вінниця, 21037).

4 - Замостянському ВДВС Вінницького МУЮ (вул. Грушевського, 17, м. Вінниця, 21050)