ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 904/136/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д.(доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представників сторін
від позивача Зайцева В.В.,
від відповідача Коптілова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ЛІТМЄХ"
на постановупостанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року
у справі№ 904/136/15 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ЛІТМЄХ"
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго"
простягнення 184 853,28 грн,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ ЛІТМЄХ" (надалі - ТОВ "ПКФ ЛІТМЄХ", позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (надалі - ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", відповідач) про стягнення 184853,28 грн, посилаючись на те, що зазначені грошові кошти підлягають стягненню відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), їх відповідач набув безпідставно, так як неправомірно відмовив в коригуванні (збільшенні) договірних величин споживання електричної енергії в лютому 2014 року та нарахував двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що у нього були відсутні підстави для коригування за заявою споживача договірної величини споживання обсягу електричної енергії у лютому 2014 року, оскільки позивач попередню оплату здійснив не за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду, як це встановлено п. 4.4. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (надалі - ПКЕЕ), а за чотири робочі дні. Крім того, відповідач вказував, що наявність у сторін договірних правовідносин виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року (суддя Загинайко Т.В.) позов задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року (колегія суддів у складі : головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Крутовських В.І.) рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм ст.ст. 255, 526, 612, 614, 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст. 105 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду - залишити в силі.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши згідно ч. 2 ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що 24.11.2011 року між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії № 100285, відповідно до умов якого відповідач (постачальник) продає електричну енергію позивачу (споживачу) у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 6600,0 кВА, величини якої по об'єктах споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу" сторони погодили обсяги електричної енергії, що постачаються по місяцях, в тому числі на лютий 2014 року - 10,0 тис. кВт/год.

Пунктом 1 додатка № 3 до договору сторони погодили, що розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з тридцять першого числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Суд першої інстанції встановив, що для лютого 2014 року останньою датою розрахункового періоду є 28.02.2014 року. Суд апеляційної інстанції зазначив, що закінченням поточного розрахункового періоду є 29.02.2014 року.

Суди встановили, що відповідно до акту про відпуск активної електричної енергії підстанція "Родіна" за лютий 2014 року позивачу було відпущено електричну енергію у кількості 159211 кВт/год, перевищення договірної величини становить 149210 кВт/год. на суму 184853,28 грн (рахунок № 121/100285/2/5 від 28.02.2014 року, виданий 04.03.2014 року).

Згідно з п. 3.2.1 договору споживач має право звернутися до постачальника не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору, за зміною (коригуванням) договірної величини споживання електричної енергії цього періоду та договірної граничної величини споживання електричної потужності (у разі, якщо споживач розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, та/або являється споживачем постачальника за нерегульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії), зазначених у додатках "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу" та "Обсяги споживання електричної потужності Споживачем".

Відповідно до п. 5.7 договору звернення споживача щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірних величин розглядаються постачальником відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури; споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії; постачальник протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви; пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів на момент звернення та отримання постачальником заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду; постачальник має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором; розрахунок величини коштів попередньої оплати за додатково заявлений обсяг електроенергії визначається споживачем самостійно як добуток величини обсягу додатково заявленої електроенергії на величину тарифу, який діє у даному розрахунковому періоді.

ТОВ "ПКФ ЛІТМЄХ" заявою від 21.02.2014 року, вхідний № відповідача 300359363, просило збільшити ліміт споживання електроенергії у лютому 2014 року до 160000 кВт/год.

Відповідно до квитанції від 21.02.2014 року на суму 65000,00 грн. (а.с. 55 т. 1) та платіжного доручення від 21.02.2014 року № 455 на суму 106000,00 грн (а.с. 56 т. 1) позивач оплатив додатково заявлені обсяги. Згідно з випискою Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" від 24.02.2014 року (а.с. 78) оплата за активну електричну енергію за лютий 2014 року від позивача на суму 106000,00 грн. надійшла на рахунок відповідача 24.02.2014 року, тобто, за 4 робочих дні до закінчення поточного розрахункового періоду.

Листом № 7596/РВЕ107000 від 26.02.2014 року відповідач відмовив позивачу в коригуванні договірної величини у зв'язку з відсутністю повної попередньої оплати додатково заявленої величини споживання станом на 20.02.2014 року.

28.02.2014 року відповідач виставив рахунок № 121/100285/2/5 на оплату 184853,28 грн - двократної вартості 149210 кВт/год (різниці фактично спожитої і договірної величини). Кошти у загальній сумі 184853,28 грн., сплачені позивачем відповідачу згідно платіжних доручень від 21.03.2014 року № 472 на суму 55550,00 грн, від 15.04.2014 року № 485 на суму 43101,10 грн, від 14.05.2014 року, № 500 на суму 43101,10 грн. та від 13.06.2014 року №508 на суму 43101,10 грн з призначенням платежу "оплата за перевищення спож.ел.ен. за лютий 2014 р. по дог.№100285 від 24.11.2011 р. по рах. № 121/100285/2/5 від 28.02.2014 р.".

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив із того, що відповідач без достатньої правової підстави набув двократну вартість різниці між фактично спожитою і договірною величиною електричної енергії у лютому 2014 року, оскільки неправомірно відмовив у збільшенні договірної величини споживання електричної енергії у лютому 2014 року за заявою позивача від 21.02.2014 року, який станом на 26.02.2014 року (день прийняття відповідачем рішення за зверненням споживача) у повному обсязі здійснив попередню оплату додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії в лютому 2014 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що умовами укладеного договору так і Правилами користування електричною енергією передбачена тільки пріоритетність пропозиції споживача щодо коригування договірних величин споживання електричної енергії у разі здійснення ним попередньої оплати додатково заявлених обсягів, а підставою для відмови споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин є невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний господарський суд на підставі п.4.4, 6.11 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (зі змінами), дійшов висновку про правомірність дій ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" щодо відмови споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин, а відповідно відсутність підстав для повернення двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини в сумі 184853,28 грн, оскільки в лютому 2014 року з боку позивача мало місце перевищення договірних величин споживання електроенергії, і з трьох необхідних умов для корегування (збільшення) договірних величин: 1) здійснення попередньої оплати додатково заявлених обсягів не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду; 2) отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду, 3) відсутність заборгованості з оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії, була порушена така умова як здійснення попередньої оплати додатково заявлених обсягів не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим, оскільки відповідно до абз. 1, 3, 7 п. 4.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, у редакції постанови НКРЕ від 22.11.2006 року № 1497, споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії. За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова здійснення коригування.

Отже, із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії споживач має право звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом протягом всього розрахункового періоду, і підставами відмови споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин є його звернення з такою заявою після закінчення розрахункового періоду або невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії. Дотримання умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду має значення лише для визначення пріоритетності пропозиції споживача щодо коригування договірних величин.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із доводами відповідача про те, що позивачем не було дотримано вимог щодо своєчасності попередньої оплати, безпідставно не звернув увагу на те, що на дату прийняття відповідачем рішення за результатами розгляду заяви про коригування договірної величини споживання електричної енергії позивачем вже було здійснено попередню оплату додатково заявлених обсягів за лютий 2014 року, і у нього була відсутня заборгованість щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії, а відмова здійснити коригування договірних величин є необґрунтованою. Тому грошові кошти в сумі 184853,28 грн, отримані відповідачем як двократна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини у лютому 2014 року, вважаються набутими ним без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Наявність укладеного між сторонами договору не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, оскільки в цьому випадку судом першої інстанції правильно встановлені ознаки безпідставності виконання зобов'язання з оплати двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини, і отримання цих коштів відповідачем без достатніх правових підстав, внаслідок неправомірних дій останнього.

Ураховуючи викладене, судом апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права помилково скасовано законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому на підставі п. 6 ст. 11110 ГПК України Вищий господарський суд України дійшов висновку про задоволення касаційної скарги та скасування постанова суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Судовий збір, сплачений позивачем за подання касаційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України відшкодовується за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, п. 6 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ЛІТМЄХ" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року скасувати.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року у справі № 904/136/15 залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго" (49000, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 22; ідентифікаційний код 23359034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ЛІТМЄХ" (69041, м. Запоріжжя, вул. Мінська, 5; ідентифікаційний код 37167921) 1848,53 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати наказ.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
Суддя Стратієнко Л.В.