РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015№910/10464/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/26288/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь», м. Москва, Російська Федерація,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України», м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - дочірнє підприємство «Тетра Пак Україна», м. Київ, та

товариство з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування», м. Дніпропетровськ,

про зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

позивача - Григоренка А.О. (довіреність від 22.06.2015 №б/н);

відповідача - Ходи Ю.В. (довіреність від 02.06.2015 № б/н);

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - Синьогіна Ю.І. (довіреність від 16.06.2015 №1606/15ДВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь» (далі - ТОВ «Маша и Медведь») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України» (далі - ТОВ «Група Рітейлу України») надати позивачу: копії договорів про постачання товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», постачання якого відбулося після 21.11.2014; копії податкових накладних щодо податку на додану вартість на кожен факт отримання товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», постачання якого відбулося після 21.11.2014;

- вилучення (конфіскування) товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», шляхом передачі представнику ТОВ «Маша и Медведь».

Позов мотивовано тим, що: 08.06.2010 товариством з обмеженою відповідальністю Студія «АНИМАККОРД» (далі - Студія) і позивачем було укладено договір № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал «Маша и Медведь») (далі - Договір); позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом; 17.01.2015 у магазині «Караван», що належить ТОВ «Група Рітейлу України» та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, здійснювався продаж (реалізація, розповсюдження) товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», на упаковці якого зображено персонажі «Маша» і «Медведь» аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь»; виробником вказаного товару є товариство з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» (далі - ТОВ «Асоціація дитячого харчування»); до 21.11.2014 ТОВ «Асоціація дитячого харчування» мало ліцензійні права на використання твору, а тому реалізація товарів після вказаної дати порушує права позивача як власника виключних прав на твір.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі; залучено до участі у справі дочірнє підприємство «Тетра Пак Україна» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач 11.06.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке:

- відповідно до ліцензійної угоди від 07.02.2014 №3340 на використання об'єктів авторського права (далі - Ліцензійна угода), укладеної ТОВ «Асоціація дитячого харчування» та INK TM A/S, ТОВ «Асоціація дитячого харчування» отримала право на використання об'єктів ліцензійної власності у зв'язку з виробництвом, продажем, маркетингом, та розповсюдженням ліцензійної продукції (преамбула Ліцензійної угоди);

- підтвердженням наявності у INK TM A/S прав на укладання Ліцензійної угоди є лист власника виключних прав на твір - ТОВ «Маша и Медведь» від 13.02.2014 №33/02, в якому ТОВ «Маша и Медведь» підтверджує, що компанія INK TM A/S належним чином уповноважена на укладання субліцензійних договорів на використання юридично значимих елементів анімаційного серіалу «Маша и Медведь» на території України до 31.12.2016 включно;

- у разі, якщо відеофіксація здійснювалася позивачем у торгових приміщеннях відповідача, то позивачем було порушено ряд норм чинного законодавства України, зокрема, приміщення магазину «Караван», розташоване за адресою: м. Київ, м. Київ, вул. Лугова, 12, є приватною власністю; користування приміщенням відповідачем відбувається на основі укладених відповідачем та власниками приміщень договорами оренди; 01.08.2014 наказом директора ТОВ «Група Рітейлу України» №01/08/15 встановлено обмеження у проведенні відеозйомки на території вказаних магазинів, про що на вході в магазини розміщено відповідні оголошення.

ТОВ «Група Рітейлу України» 15.06.2015 подало суду клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «Асоціація дитячого харчування» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Клопотання мотивовано тим, що:

- продукція, що за твердженням позивача є контрафактною, є предметом договору поставки від 01.03.2012 №100556 (далі - Договір поставки), укладеного відповідачем і ТОВ «Асоціація дитячого харчування»;

- відповідно до підпункту 7.7 пункту 7 Договору поставки постачальник гарантує, що товари, що поставляються по цьому Договору, не порушують прав і законних інтересів третіх осіб, зокрема, прав на об'єкти інтелектуальної власності; за неналежне виконання своїх зобов'язань постачальник продукції несе відповідальність перед покупцем;

- у випадку порушення зазначених у вказаному підпункті гарантій постачальник відшкодовує покупцю заподіяні збитки в повному обсязі, при цьому, покупець має право розірвати цей Договір відносно товару, що порушує права і законні інтереси третіх осіб, вимагати повернення сплачених за зазначений товар коштів, а постачальник зобов'язаний вивезти товар протягом 7 календарних днів з моменту одержання відповідного повідомлення покупця та відшкодувати всі підтверджені покупцем збитки не пізніше 10 банківських днів з моменту виставляння покупцем претензії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 було залучено до участі у справі ТОВ «Асоціація дитячого харчування» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

02.07.2015 ТОВ «Асоціація дитячого харчування» подало суду письмові пояснення, в яких вказало таке: третя особа-2 не заперечує факту поставки товару відповідачу на виконання Договору поставки; Ліцензійна угода діяла з 07.02.2014 до 28.02.2015, тому жодних порушень прав позивача немає.

У судовому засіданні 06.07.2015 представник позивача: подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії Ліцензійного договору та копій доказів надсилання та отримання повідомлення про припинення дії Ліцензійного договору; надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи-2 надали пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення по суті спору не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано третій особі-1 на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.07.2015 без участі представника третьої особи-1 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-2, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Маша и Медведь» є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Москва і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 536, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 23.10.2014 № 9859490_УД.

08.06.2010 Студією (правовласник) і ТОВ «Маша и Медведь» (правонабувач) укладено Договір, відповідно до умов якого:

- правовласник передає правонабувачу виключне право на аудіовізуальний твір - серіал «Маша и Медведь», а правонабувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену Договором винагороду. Передачі належить виключне право на такі серії аудіовізуального твору: 1. «Раз, два, три! Елочка гори!»; 2. «Первая встреча»; 3. «До весны не будить!»; 4. «Весна пришла!»; 5. «Ловись рыбка!»; 6. «Следы невиданных зверей!»; 7. «С волками жить…!»; 8. «Позвони мене, позвони!» (пункт 1.1 Договору);

- Договір від 08.06.2010 набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальний твір (пункт 6.1 Договору).

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до Договору одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір - серіал «Маша и Медведь» правовласник передає првонабувачу в повному об'ємі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів твору, їх іменами, текстом) незалежно від того, пойменовані вказані елементи безпосередньо в додатках до Договору.

Для підтвердження первісної належності виключних прав у Студії позивач надав також авторський договір замовлення від 01.04.2008 №ОК-2/2008, укладений Студією та Кузовковим Олегом Геннадійовичем, відповідно до умов якого Кузовков О.Г. створив і передав Студії сценарії до перших 8-ми серій аудіовізуального твору - серіалу «Маша и Медведь».

Отже, позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Судом встановлено, що зображення персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» «Маша» і «Медведь» і кадри серій названого мультиплікаційного серіалу є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Позивач просить суд про:

- зобов'язання відповідача надати ТОВ «Маша и Медведь»: копії договорів про постачання товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», постачання якого відбулося після 21.11.2014; копії податкових накладних щодо податку на додану вартість на кожен факт отримання товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», постачання якого відбулося після 21.11.2014;

- вилучення (конфіскування) товару «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркованого торговельною маркою «Карапуз юнион», шляхом передачі представнику позивача.

Як на правову підставу вимог позивач посилається, зокрема, на таке: «Згідно п. ж) ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права Позивач, в свою чергу, має право звернутись в установленому порядку до суду з позовом в якому може вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів…».

Разом з тим, відповідне посилання не є коректним, оскільки ТОВ «Маша и Медведь» фактично скомбіновано абзац перший частини першої статті 52 Закону і пункт «ж» цієї частини.

Так, згідно з абзацом першим частини першої статті 52 Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Пунктом «ж» частини першої статті 52 Закону передбачено, що при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження.

Отже, вказаний пункт Закону передбачає право позивача вимагати саме від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження.

Позивач не подав суду доказів звернення до відповідача з вимогою в порядку пункту «ж» частини першої статті 52 Закону та отримання від ТОВ «Група Рітейлу України» відмови у наданні інформації.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Матеріалами справи спростовані доводи ТОВ «Маша и Медведь» про порушення його прав.

Разом з тим, посилання ТОВ «Маша и Медведь» на те, що товар «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркований торговельною маркою «Карапуз юнион», є контрафактним, документально не підтверджено та спростовується матеріалами справи.

Так, слід відрізняти товар, виготовлений чи розповсюджений з порушенням майнових прав інтелектуальної власності певної особи, від контрафактного товару.

Відповідно до статті 1 Закону контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - це примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Наведене визначення відповідає також і приписам статті 256 Митного кодексу України, а тому однією з обов'язкових ознак контрафактності товару є його ввезення на митну територію України з інших країн.

Разом з тим, ТОВ «Маша и Медведь» у позові, відповідач і третя особа-2 у своїх поясненнях підтвердили те, що виробником товару є ТОВ «Асоціація дитячого харчування», а виробництво знаходиться в місті Херсон - завод дитячого харчування за адресою: 73000, м. Херсон, вул. Петренка, 7.

Вказане також підтверджується фотографією товару, яка була додана до позовної заяви (а.с. 79).

Отже, товар «Нектар Мультифруктовий «Маша и Медведь», маркований торговельною маркою «Карапуз юнион», вироблявся в Україні та не ввозився на її митну території з іншої країни, а тому не є контрафактним.

Крім того, відповідачем та третьої особою-2 подано суду докази, що підтверджують правомірне використання названими особами спірних об'єктів авторського права.

Судом встановлено, що 07.02.2014 ТОВ «Асоціація дитячого харчування» (ліцензіат) та INK TM A/S (ліцензіар) було укладено Ліцензійний договір, за умовами якого:

- ліцензіар отримав право на використання об'єктів ліцензійної власності у зв'язку з виробництвом, продажем, маркетингом, та розповсюдженням ліцензійної продукції (преамбула Ліцензійної угоди);

- об'єкти ліцензійної власності - це будь-які елементи анімаційного серіалу та торговельної марки, права на які належать правоволодільцю та/або контролюються ним, разом відомі як «Маша и Медведь» тм. Об'єкти ліцензійної власності включають в себе, у тому числі, без обмежень, імена персонажів, персонажів, дизайни, логотипи в оригінальній чи будь-якій локалізованій формі, письмово схвалені правоволодільцем, графічні елементи, торговельні марки та інші художні елементи, зображення і матеріали будь-яких властивостей, які можуть бути використані у дизайні товарів і послуг (пункт 1 Ліцензійного договору);

- правоволоділець - це ТОВ «Маша и Медведь» (пункт 2 Ліцензійного договору);

- ліцензійна продукція - це продукція, що розповсюджується на умовах виключної ліцензії, а саме соки для дитячого харчування (200 мл.) (пункт 3 Ліцензійного договору);

- строк - це період, який починається 01.03.2014 і закінчується 28.02.2015 (пункт 4 Ліцензійного договору);

- територія дії ліцензії - Україна (пункт 7 Ліцензійного договору).

Підтвердженням наявності у INK TM A/S прав на передачу права використання творів та укладення Ліцензійної угоди є лист власника виключних прав на твір - ТОВ «Маша и Медведь» від 13.02.2014 №33/02, в якому ТОВ «Маша и Медведь» підтверджує, що компанія INK TM A/S належним чином уповноважена на укладання субліцензійних договорів на використання юридично значимих елементів анімаційного серіалу «Маша и Медведь» на території України до 31.12.2016 включно.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до частини першої статті 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Разом з тим, товар було виготовлено 28.11.2014, тобто в межах дії Ліцензійного договору (з 01.03.2014 до 28.02.2015), та поставлено відповідачу за Договором поставки, який також укладено у визначений ліцензіаром та ліцензіатом строк.

Позивач подав суду копії документів на підтвердження припинення, на думку ТОВ «Маша и Медведь», дії вказаного Ліцензійного договору, зокрема: копії листів INK TM A/S від 21.11.2014 та від 19.12.2014 про припинення Ліцензійного договору у зв'язку з його порушенням; копія авінанакладної № /AWB#.

Вказані документи не приймаються судом як докази, що підтверджують дострокове припинення Ліцензійного договору, виходячи з такого:

- третя особа-2 категорично заперечувала щодо отримання вказаних листів та дострокового припинення Ліцензійного договору;

- ТОВ «Маша и Медведь» не надало суду для огляду оригінали вказаних документів;

- з поданої копії авіанакладної № /AWB# неможливо встановити, які саме документи були надіслані ТОВ «Асоціація дитячого харчування»;

- листи від 21.11.2014 та від 19.12.2014 підписані Дженни Карлссон (Jannie Karlsson) finance manager (фінансовим менеджером);

- разом з тим, Ліцензійний договір підписано director (директором);

- суду не подано доказів того, що фінансовий менеджер має повноваження достроково припиняти правочин, який укладався директором.

Таким чином, третя особа-2 належними доказами підтвердила право використання спірних об'єктів авторського права у виробництві товару.

У свою чергу, ТОВ «Група Рітейлу України» документально підтвердила купівлю товару у третьої особи-2 на підставі Договору поставки та додаткового договору від 01.08.2014.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 52 Закону суд може постановити рішення про вилучення чи конфіскацію всіх контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення, щодо яких встановлено, що вони були виготовлені або розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту. Це стосується також усіх кліше, матриць, форм, оригіналів, магнітних стрічок, фотонегативів та інших предметів, за допомогою яких відтворюються примірники творів, фонограм, відеограм, програм мовлення, а також матеріалів і обладнання, що використовуються для їх відтворення і для виготовлення засобів обходу технічних засобів захисту. За рішенням суду вилучені контрафактні примірники творів (у тому числі комп'ютерні програми і бази даних), фонограм, відеограм, програм мовлення на вимогу особи, яка є суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав і права якої порушено, можуть бути передані цій особі. Якщо ця особа не вимагає такої передачі, то контрафактні примірники підлягають знищенню, а матеріали і обладнання, що використовувалися для відтворення контрафактних примірників, підлягають відчуженню із перерахуванням виручених коштів до Державного бюджету України.

Оскільки судом встановлено, що товар, який розповсюджувався відповідачем, не є контрафактним, виготовлений без порушення майнових авторських прав позивача, то підстав для його вилучення (конфіскації) в порядку частини четвертої статті 52 Закону немає.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували наявність підстав для зобов'язання відповідача надати документи та вилучення (конфіскацію) товару, з огляду на що у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2015.

Суддя О. Марченко