ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 911/1993/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м.Бориспіль

до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Аіро Кейтерінг Сервісіз Україна», м.Бориспіль

про стягнення 5445,07 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі позивач) до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Аіро Кейтерінг Сервісіз Україна» (далі відповідач ) про стягнення 5445,07 грн.

Провадження у справі №911/1993/15 порушено відповідно до ухвали суду від 08.05.2015 року та призначено справу до розгляду на 09.06.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 09.06.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 23.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 23.06.2015 року не зявився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 05.11.2011 року було укладено Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 02.1.2-14/25-83 (надалі - Договір), між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі - позивач) та Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «АІРО КЕЙТЕРІНГ СЕРВІСІСЗ УКРАЇНА» (надалі - відповідач).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач забезпечує технічну можливість передачі електроенергії відповідачу в обсягах згідно з Договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги визначені пунктом 4.1 Договору.

Згідно з п.10.8 Договір діє з 18.11.2009 року до 18.11.2010 року. Пунктом 10.9 Договору визначено, що Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією з сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Пунктом 7.6 Договору встановлено, що позивач виставляє відповідачу рахунок за надані послуги за звітний місяць та ОСОБА_1 приймання-здачі виконаних послуг, а відповідач з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії позивача рахунок та ОСОБА_1 приймання-здачі виконаних Послуг. Сплата рахунку проводиться відповідачем до 20 числа того ж місяця. Акт про надання послуг відповідач зобовязаний підписати та повернути в бухгалтерію позивача протягом 5-ти днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти днів ОСОБА_1 не буде повернутий позивачу він вважається підписаним Сторонами.

Для оплати наданих послуг відповідно до п. 7.6 Договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури та ОСОБА_1 приймання-здачі виконаних послуг листопад та грудень 2014 року: 898/1952 від 31.12.2014 року та 898/1900 від 30.11.2014 року на загальну суму 4016,59 грн.

Рахунки-фактури та Акти приймання-здачі виконаних Послуг були отримані самостійно відповідачем в бухгалтерії позивача, про що свідчить реєстр виданих оригіналів документів.

Позивач свої зобовязання щодо надання послуг за період з листопада по грудень 2014 року виконав в повному обсязі, що підтверджується ОСОБА_1 приймання-здачі виконаних послуг згідно Договору.

Однак, відповідач свої зобовязання з оплати послуг своєчасно та в повному обсязі не виконав, у звязку з чим, за відповідачем утворився борг в сумі 4016,59 грн., що відповідачем не спростовано.

В порушення пункту 7.6 Договору, відповідач у встановлений термін не повернув до бухгалтерії позивача ОСОБА_2 виконаних Послуг та не надав вмотивованої відмови від їх підписання. Тому, враховуючи умови п. 7.6 Договору, Акти приймання здачі виконаних послуг вважаються підписаними Сторонами та, відповідно, є підставою для здійснення оплати.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.7 Договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, відповідач сплачує позивачу штрафні санкції у розмірах та в порядку, визначених чинним законодавством України. У випадку, якщо в законодавстві не визначено розмір або порядок застосування штрафних санкцій за порушення строків оплати послуг, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення оплати послуг пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання з оплати послуг позивачем нараховано відповідачу 606,57 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 40,86 грн. (3% річних) та 791,05 грн. інфляційних.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «АІРО КЕЙТЕРІНГ СЕРВІСІЗ УКРАЇНА» (08307, міжнародний аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль, обл. Київська, код 24210469) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», код 20572069) 4016,59 грн. основного боргу, 606,57 грн. пені, 40,86 грн. 3% річних, 791,05 грн. інфляційних та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик