ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Справа № 906/82/15
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкін В.Е. - головуючого,
за участю представників: ПуАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів"Корнілова Ж.О., Чернов Є.В. Кириченко Р.Ю.
розглянув касаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта"
на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 року
у справі№ 906/82/15 господарського суду Житомирської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів"
до за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Грейн" товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта"
провитребування майна та визнання права власності
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 травня 2015р. (судді: Саврій В.А., Демянчук Ю.Г., Мамченко Ю.А.) апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України у зв'язку з несплатою судового збору у встановленому розмірі.

Скаржник в касаційній скарзі посилається на порушення норм процесуального та матеріального права та просить справу передати на подальший розгляд апеляційному господарському суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" в касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного господарського суду від 25.05.2015р. посилаючись на порушення апеляційним судом ч.2 ст. 19; ч. 2 ст. 55; п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", згідно яких, на думку заявника, судом апеляційної інстанції не було відстрочено або розстрочено сплату судового збору на певний строк.

Скаржник доводить, що суд не врахував норми ст. 8 Закону України "Про судовий збір", доводить, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, однак, судом апеляційної інстанції не було відстрочено або розстрочено сплату судового збору на певний строк, чим було позбавлено товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" право на апеляційне оскарження.

Вищий господарський суд України вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи касаційної скарги, заслухавши представника учасника судового процесу, який взяв участь в судовому засіданні, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.94 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність сплати апелянтом судового збору у встановленому розмірі, який став підставою для повернення апеляційної скарги третьої особи, є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно пункту 2.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі у зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 р. №80-VIII станом на 01.01.2015 р. мінімальний розмір заробітної плати встановлено у розмірі 1 218 грн.

Отже, у даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить - 36540,00 грн.

Як встановлено судом та не спростовується скаржником до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Безпідставними визнаються посилання скаржника на ч.2 ст. 19, ч. 2 ст. 55, п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки скаржник з відповідним клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору до суду апеляційної інстанції не звертався.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський суд не порушив норми господарського процесуального кодексу України, тому законних підстав для скасування ухвали апеляційної інстанції не має.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 25 травня 2015р. у справі № 906/82/15 господарського суду Житомирської області залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення

Головуючий - суддя В. Овечкін

Судді Ж. Корнілова

Є. Чернов