ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.15 Справа № 904/4025/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЕРЕГ ПЛЮС", м. Дніпропетровськ

до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 32 443,70 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: Лаврєнов О.О., довіреність від 01.04.2015

від відповідача: Боровик А.А., довіреність № 3/2-955 від 06.05.2015

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБЕРЕГ ПЛЮС" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської Ради (далі-Відповідач) про стягнення 32 443,70 грн. за договором на проведення капітального ремонту покрівлі №222 від 16.08.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №222 на проведення капітального ремонту гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр. Кірова, 102д (м. Дніпропетровськ) від 16.08.2013, а саме - порушення строків оплати за виконані Позивачем роботи, у зв'язку з чим останній нарахував та просить суд стягнути 2 769,89 грн. - 3% річних та 29 683,81 грн. - інфляційних втрат.

18.06.2015 Відповідач подав до господарського суду відзив на позов, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд долучив відзив Відповідача до матеріалів справи.

В судовому засіданні 02.06.2015 розгляд справи відкладався в зв'язку з неявкою Відповідача в засідання, в судовому засіданні 18.06.2015 судом оголошувалась перерва до 08.07.2015.

Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, з урахуванням відзиву на позов просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 08.07.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2013 між Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради (далі-Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОБЕРЕГ ПЛЮС" (далі-Учасник) був підписаний Договір №222 на проведення капітального ремонту гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр. Кірова, 102д (м. Дніпропетровськ) (далі-Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого Учасник зобов'язався у 2013 році виконати роботи з капітального ремонту гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр. Кірова, 102д /м. Дніпропетровськ/, а Замовник - прийняти і сплатити за виконані роботи з капітального ремонту гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр. Кірова, 102д /м.Дніпропетровськ/. Найменування робіт: капітальний ремонт гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр.Кірова, 102д /м. Дніпропетровськ/.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, його ціна становить 58 913,16 грн., у тому числі ПДВ - 9 818,86 грн.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору, розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт безпосередньо після надходження коштів відповідного бюджетного призначення на реєстраційний рахунок змовника. При наявності коштів Замовник перераховує Підряднику аванс у розмірі 30% ціни по кожному виду робіт за Договором згідно із календарним графіком виконання робіт для придбання Підрядником необхідних для виконання кожного виду робіт матеріалів, конструкцій, виробів у порядку, передбаченому постановами КМУ від 27.12.2001 №1764 "Про затвердження порядку державного фінансування капітального будівництва" та від 09.10.2006 №1404 "Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти".

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що початок робіт починається з моменту підписання Договору та діє до закінчення комплексу робіт згідно календарного плану до 31.08.2013, але роботи можуть бути виконані достроково. Календарний план є невід'ємною частиною Договору (Додаток №1), план фінансування будівництва (на весь період будівництва) (Додаток №2).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та закінчується в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань сторонами (п. 10.1 Договору).

На виконання умов Договору Позивач виконав обумовлені роботи з капітального ремонту гарячого водопостачання, що становить складову частину житлового будинку по пр.Кірова, 102д /м.Дніпропетровськ/, на загальну суму 57 215,77 грн., в підтвердження чого 20.08.2013 сторони підписали без зауважень та скріпили своїми печатками акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2013 року (а.с. 11-14), акт б/н (коригувальний) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року (а.с.15-17).

З пункту 4.1 Договору вбачається, що розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт безпосередньо після надходження коштів відповідного бюджетного призначення на реєстраційний рахунок змовника.

Відповідач за виконані Позивачем розрахувався 02.04.2015 (дата проведення банком відповідного платіжного доручення), що підтверджується платіжним дорученням №250 від 27.03.2015 (а.с. 17).

В своєму відзиві Відповідач вказує, що оплата за виконані Позивачем роботи була здійснена з запізненням з огляду на те, що фінансування Управління здійснюється з місцевого бюджету та відбулось на оплату послуг за Договором лише 23.02.2015, отже Відповідач не мав змоги виконати свої обов'язки з оплати за виконані роботи в передбачений Договором строк, у зв'язку з чим, на думку останнього, вказані обставини свідчать про відсутність його вини в даному порушенні.

Стосовно вказаних обставин необхідно зауважити наступне.

Приписи Господарського кодексу України або норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб'єктів господарювання, що пов'язані із бюджетним фінансуванням.

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується тим, що відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності. Тому відсутність коштів у Відповідача не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання Відповідача на відсутність його вини з огляду на відсутність бюджетного фінансування є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а отже не може братися до уваги при визначенні судом настання моменту оплати.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Крім того, відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на положення пункту 4.1 Договору, статей 854 та 253 Цивільного кодексу України, строк оплати виконаних позивачем робіт на суму 57215,77 грн. є таким, що настав 21.08.2013 - після прийняття вказаних робіт та підписання акту №1 від 20.08.2013 приймання виконаних будівельних робіт, з урахування положень статті 253 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч. 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, відзначає, що між Сторонами виникли господарські зобов'язання, підставою яких є письмовий договір підряду.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати виконаних Позивачем робіт на суму 57 215,77 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В зв'язку з порушенням Відповідачем строків оплати за виконані Позивачем роботи, Позивач нарахував 3% річних у сумі 2 769,89 грн. (загальний період нарахування з 21.08.2013 по 02.04.2015) та інфляційні втрати в сумі 29 683,81 грн. (загальний період нарахування вересень 2013 року - березень 2015 року).

Перевіривши розрахунок 3% річних господарським судом встановлено, що Позивачем період прострочення визначений по 02.04.2015 включно, що не відповідає вимогам законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1. статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Крім того, Позивачем здійснено нарахування 3% річних на суму заборгованості 57 216,21 грн., в той час, як судом було встановлено вище, вартість виконаних Позивачем робіт становить 57 215,77 грн.

Таким чином, дослідивши розрахунок, зокрема, 3% річних за період з 21.08.2013 по 02.04.2015, судом встановлено, що вказаний розрахунок не відповідає вказаним вимогам та фактичним обставинам справи, оскільки Позивачем було включено до періоду нарахування день оплати - 02.04.2015, та невірно визначена сума виконаних робіт.

За розрахунком, здійсненим судом, розмір 3% річних (загальний період прострочення з 21.08.2013 по 01.04.2015) становить суму в розмірі 2 765,17 грн., яка і підлягає задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат господарським судом встановлено, що їх розмір розрахований Позивачем невірною Згідно розрахунку, виконаного судом, розмір інфляційних втрат (загальний період нарахування вересень 2013 року - березень 2015 року) становить суму в розмірі 29 673,60 грн., яка і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберег Плюс" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 20, ) 2 765,17 грн. - 3% річних, 29 673,60 грн. - інфляційних втрат, 1 826,72 грн. - судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.07.2015.

Суддя А.Є. Соловйова