ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 року Справа №904/1788/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. доповідача,

суддів: Величко Н.Л., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Малику С.О.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/1788/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕНА", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 72 992,23 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 18.05.2015 року (суддя Мілєва І.В.) позов задоволений в повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС на користь товариства з обмеженою відповідальністю Смена 72 992,23 грн., з яких: 71 835,00 грн. основний борг, 1 074,57 грн. пеня, 82,66 грн. 3% річних.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не своєчасно розрахувався за отриманий товар, що призвело до утворення заборгованості.

Не погодившись з рішенням господарського суду, до апеляційного господарського суду звернувся відповідач із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що:

- йому не були надані необхідні документи на товар (оригінали рахунку-фактури, видаткової накладної, товаро - транспортної накладної, документи виробника, що підтверджують якість товару, сертифікат (паспорт) відповідності);

- про витребування документів направлена претензія від 02.02.2015 року вих.№133-1, проте відповіді не надійшло і дії не вживалися;

- не є узгодженими конкретні умови поставки, які мають бути узгоджені в додатках до договору, проте ніякі додатки не укладалися; тобто умови договору неконкретизовані, відтак договір є неукладеним (таким, що не відбувся).

17.06.2015 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, в якому представник зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення господарського суду винесена у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи.

06.07.2015 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку із участю представника підприємства в іншому судовому засіданні.

Апеляційний господарський відмовляє в задоволені вимог клопотання відповідача та зауважує, що розгляд справи може бути відкладений виключно у зв'язку із неможливістю вирішити спір по суті в даному судовому засіданні, а не у зв'язку з неявкою сторін, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення по справі.

07.07.2015 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Представники сторін у справі в судове засідання не зявилися, зокрема в матеріалах справи відсутнє обґрунтування позивача поважності підстав неявки представника в засідання апеляційного господарського суду.

Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення сторін у справі належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (див. пункт 3.9.2 постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що між сторонами укладений Договір поставки №327/13 від 05.11.2013 року (далі - Договір, а.с.9), умовами якого передбачено поставку товару з боку Постачальника (п.1.1), оплата за нього протягом 10 (десяти) банківських днів із моменту поставки (п.3.2), обовязок Постачальника надати Покупцю оригінали наступних документів: рахунку фактури один примірник; видаткової накладної два примірники; товаро транспортної накладної один примірник; документації виробника Товару (п.4.6). Отримання партії Товару підтверджується відповідною накладною (п.4.8). Датою поставки є дата, що зазначена у видатковій накладній (п.4.10).

29.01.2015 року сторонами складена і підписана накладна згідно з якою відповідач отримав товар на сплачену суму 71 835,00 грн. (а.с.25). Товар був отриманий за рахунком №65000039 від 27.01.2015 року уповноваженою особою відповідача ОСОБА_1 (експедитором) на підставі доручення (а.с.12).

У пункті 9.1 Договору сторони узгодили, що цей договір вважається укладеним із моменту його підписання сторонами і скріплення підписів печатками сторін, і діє до 31.12.2015 року.

Цим спростовуються доводи відповідача щодо неукладеності договору.

Статтею 265 ГК України передбачено, що одна сторона - постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що кореспондується з положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Здійснивши аналіз наявних матеріалів справи, колегія суддів встановила, що в рамках укладеного між сторонами договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар в загальній сумі 71 835,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №65000037 від 29.01.2015 року та довіреністю №108 від 27.01.2015 року (а.с.24,25).

Вказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, містять підписи уповноважених представників сторін. При цьому, факт поставки товару та його отримання відповідачем повністю визнається.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на факт неналежного виконання зобов'язання позивачем в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували надання позивачем відповідних документів якості на товар під час поставки. При цьому, відповідач стверджує, що товар він прийняв, але попередив позивача про необхідність надання таких документів в строк до 05.02.2015 року (а.с.59). Оскільки позивач таких документів не надав, відповідач вважає, що позивач порушив свої зобов'язання за договором, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Проте, колегія суддів вважає наведені відповідачем доводи безпідставними.

Так, розділом 4 Договору дійсно передбачений обовязок Постачальника надати документацію виробника товару, що підтверджує його якість.

Відповідно до статті 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання; якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

З матеріалів справи видно, що 02.02.2015 року відповідач направив вимогу №133-1 про надання відповідних документів якості виробника товару в строк до 05.02.2015 року, або запропонував забрати товар як неякісний (а.с.59,60).

Станом на момент звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за поставлений товар, відповідач не вчинив дій щодо повернення позивачу товару, у звязку з неотриманням документі, що посвідчують його якість.

Колегія суддів звертає увагу, що Договором та діючим законодавством не передбачена відмова від оплати товару з підстав надання документів не в повному обсязі.

Разом з цим, порядок розрахунків чітко передбачений п. 3.2 Договору, згідно якого розрахунки за товар здійснюються протягом 10 банківських днів з дати поставки товару.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 року за №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права», підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Оскільки факт поставки та отримання відповідачем товару за договором є доведеним та підтвердженим належними доказами - видатковою накладною, яка є документом первинного бухгалтерського обліку, тому у відповідача у відповідності з вимогами чинного законодавства виникло зобов'язання по оплаті отриманого товару на умовах укладеного між сторонами Договору.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність у нього обов'язку з оплати отриманого товару не мають належного документального та матеріального обґрунтування, в зв'язку з чим відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Відповідно до статі 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та пені за період з 13.02.2015 року по 27.02.2015 року, колегія суддів констатує, що розрахунок річних в розмірі 82,66 грн. та пені в розмірі 1 074,57 грн. зроблений позивачем вірно та підтверджений первинними документами, згідно з вимогами чинного законодавства, і тому позовні вимоги місцевим господарським судом задоволені законно та обґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, оскільки воно відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а отже відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Керуючись статтями 101-103,105 ГПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/1788/15 відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/1788/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 08.07.2015 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Н.Л. Величко

Суддя Ю.Б. Парусніков