РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015Справа №910/8436/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест»
простягнення 193818070 грн. 18 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Кузьмік Д.В. - представник за довіреністю № 239 від 25.12.2014;

від відповідача: Кошліченко В.С. - представник за довіреністю № пФ/11 від 08.05.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

03.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» про стягнення 193818070 грн. 18 коп., з яких 183036470 грн. 00 коп. (10000000 Євро 00 центів) простроченої заборгованості за кредитом та 10781600 грн. 18 коп. (589041 Євро 09 центів) заборгованості за простроченими процентами.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Кредитного договору № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 не в повному обсязі повернув позивачу кредит та сплатив відсотки за користування кредитом, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 193818070 грн. 18 коп., з яких 183036470 грн. 00 коп. (10000000 Євро 00 центів) простроченої заборгованості за кредитом та 10781600 грн. 18 коп. (589041 Євро 09 центів) заборгованості за простроченими процентами за період з 01.08.2014 по 19.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8436/15-г, розгляд справи призначено на 20.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.05.2015.

У судовому засіданні 18.05.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що укладений між сторонами Кредитний договір в частині визначення валюти кредиту - євро є таким, що вчинений для приховування укладення кредитного договору з надання кредиту в національній валюті України - гривні, тобто, є удаваним. При цьому, відповідач зазначив, що зміна валюти кредитування з гривні на євро відбулась на підставі його заяви вих. № 09/1 від 27.09.2011, однак фактично кредитування здійснювалось у гривні, та жодними доказами не підтверджується факт надання кредиту саме в євро, а, отже, на думку відповідача повернення кредиту та відсотків за його користування повинно відбуватись не в євро, а в національній валюті України - гривні. Крім того, відповідач зауважив, що на забезпечення виконання відповідачем умов Кредитного договору, було укладено договір іпотеки, а тому позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів; у судовому засіданні 18.05.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 05.06.2015.

04.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, пояснив, як здійснювалось кредитування відповідача у євро.

У судовому засіданні 05.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 12.06.2015.

У судовому засіданні 12.06.2015 представник позивача подав письмові уточнення до позовної заяви, в яких пояснив, що позовні вимоги обґрунтовані саме несплатою відповідачем відсотків за користування кредитом, та просив стягнути з відповідача суму заборгованості у євро (валюті кредиту) - а саме, 10589041 євро 09 центів (кредит та нараховані відсотки за його користування), що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 193818070 грн. 18 коп.

У судовому засіданні 12.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 19.06.2015.

У судовому засіданні 19.06.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.06.2015 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 19.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.12.2010 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» (позичальник) укладено Кредитний договір № 1216/01 (невідновлювальна кредитна лінія, юридична особа), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію і надає йому кредити, ліміт заборгованості за якими в сумі не перевищує 58000000 грн. 00 коп. на поповнення обігових коштів зі сплатою 22,0% річних.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати кредит за наступним графіком із одночасним зменшенням ліміту кредитної лінії: не пізніше 20.01.2011 в сумі 57000000 грн. 00 коп.; не пізніше 15.12.2011 в сумі 1000000 грн. 00 коп.; та кінцевим строком погашення заборгованості за кредитом - не пізніше 15.12.2011.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, кредит позичальнику надається повністю або частково в межах суми, зазначеної в п. 1.1 цього Договору на підставі письмової заяви позичальника та за умови належного виконання позичальником своїх зобов'язань згідно з цим Договором.

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, банк видає позичальнику кредит за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів, шляхом перерахування суми згідно з п. 1.4 цього Договору на рахунок позичальника № 006 в ПАТ «КБ «Актив-Банк», код банку 300852.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, позичальник погашає кредит в валюті кредиту не пізніше строку, зазначеного в п. 1.2 цього Договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Кредитного договору № 1216/01 (невідновлювальна лінія, юридична особа) від 16.12.2010, якими сторони вносили зміни та доповнення до договору, зокрема, змінювали розмір ліміту невідновлювальної кредитної лінії, змінювали графік погашення кредиту та встановлювали кінцевий строк погашення кредиту.

Судом встановлено, що 28.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» (позичальник) укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 1216/01 (невідновлювальна лінія, юридична особа) від 16.12.2010, яким сторони дійшли згоди змінити назву Договору та викласти її в новій редакції, а саме: Кредитний договір № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа).

Крім того, сторони дійшли згоди пункт 1.1 Кредитного договору викласти в новій редакції, зазначивши, що банк відкриває позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію і надає йому кредит, ліміт заборгованості за яким в сумі не перевищує 11670000 євро 00 центів для поповнення обігових коштів зі сплатою 22% річних, якщо кредит враховується в гривні, та 12,5% річних, якщо кредит враховується в Євро.

Як встановлено судом, 28.09.2011 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» відповідно до розпорядження від 28.09.2011 надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» кредит у розмірі 11670000 євро 00 центів шляхом його перерахування на кредитний рахунок № 06, що підтверджується належним чином засвідченою копією меморіального валютного ордеру № 2168 від 28.09.2011 (знаходиться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що 28.09.2011 відповідач подав позивачу по системі iBank2UA (з використанням електронного цифрового підпису ID ключа 1:7865049) заявку № 1 про продаж іноземної валюти у розмірі 11670000 євро 00 центів та доручив банку перерахувати гривневий еквівалент проданої іноземною валюти на рахунок № 006 в ПАТ «КБ «Актив-Банк», код банку 300852, що підтверджується належним чином засвідченою копією вказаної заявки, яка знаходиться в матеріалах справи.

На підставі заявки № 1 від 28.09.2011, поданої відповідачем, позивач здійснив продаж грошових коштів у розмірі 11670000 Євро 00 центів, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією меморіального валютного ордеру № 2179 від 28.09.2011, та перерахував на кредитний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» № 006 в ПАТ «КБ «Актив-Банк», код банку 300852, грошові кошти у розмірі 125264321 грн. 25 коп. (відповідно до курсу 10,75 грн. за 1 євро та за вирахуванням комісії 0,15% (188178 грн. 75 коп.)), що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією меморіального ордеру № 2202 від 28.09.2011.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому у судовому засіданні 18.05.2015, про відсутність доказів перерахування грошових коштів у розмірі 11670000 Євро 00 центів на кредитний рахунок відповідача № 006 в ПАТ «КБ «Актив-Банк», код банку 300852, оскільки вказаний розмір кредиту, виражений у Євро, був перерахований на рахунок № 06, погоджений у розпорядженні від 28.09.2011 (знаходиться в матеріалах справи), а після продажу валюти гривневий еквівалент у розмірі 125264321 грн. 25 коп. був перерахований на кредитний рахунок № 006.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що укладений між сторонами Кредитний договір № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 є удаваним правочином в частині валюти кредиту, а саме євро, з огляду на наступне.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 Цивільного кодексу України). Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 198 Господарського кодексу України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Положення частини другої статті 533 Цивільного кодексу України та частини другої статті 198 Господарського кодексу України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов'язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов'язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, якщо саме кредит видавався за договором в іноземній валюті, і позивач, відповідно, просить стягнути суму заборгованості саме в іноземній валюті.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11, встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Суд зазначає, що надання кредиту в іноземній валюті, так само і виконання банком заявки клієнта (відповідача) на продаж іноземної валюти, не суперечить положенням чинного законодавства України, з огляду на що суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що укладений між сторонами Кредитний договір № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 є удаваним правочином з тих підстав, що вчинений для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту в національній валюті.

Судом встановлено, що Додатковим договором про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 сторони погодили, що банк відкриває позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію і надає йому кредит, ліміт заборгованості за яким в сумі не перевищує 10000000 Євро 00 центів для поповнення обігових коштів зі сплатою 22% річних, якщо кредит враховується в гривні, та 12,5% річних, якщо кредит враховується в Євро.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору в редакції Додаткового договору про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 03.03.2014, строк погашення кредиту - не пізніше 12.12.2014. Якщо заборгованість позичальника по основній сумі кредиту на відповідну дату повернення складається із сум, виражених в різних валютах, погашення має відбуватись у валютах, в яких кредит (його частина) було фактично отримано. Загальна сума заборгованості за кредитом, незалежно від валюти, в якій вона виражена, у будь-який час не може перевищувати ліміт кредитування, зазначений у п. 1.1 цього Договору. Якщо у будь-який день еквівалент в Євро наданого кредиту, розрахованого відповідно до абз 2 п. 1.1 цього Договору в будь-який час перевищує зазначений в п. 1.1 цього Договору ліміт кредитування, тоді позичальник протягом 2 робочих днів з дня отримання письмової вимоги банку зобов'язаний виплатити банку таку суму, щоб еквівалент в Євро наданого кредиту дорівнював, або був менший ніж ліміт кредитування, визначений у п. 1.1 цього Договору, на той день.

Судом встановлено, що свій обов'язок з повернення кредиту за Кредитним договором № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 відповідач виконав частково, сплативши 09.08.2013 грошові кошти у розмірі 1670000 Євро 00 центів, що підтверджується долученою позивачем до матеріалів справи банківською випискою по особову рахунку з 28.09.2011 по 04.06.2015.

Таким чином, станом на 20.01.2015 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» за Кредитним договором № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 за кредитом зменшилась до 10000000 Євро 00 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 183036470 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2.3 Кредитного договору, проценти за користування кредитом розраховуються банком виходячи із фактичної суми кредиту та фактичного терміну користування ним з дня видачі кредиту по останній день строку погашення. Кількість днів для розрахунку процентів визначається методом факт/факт. Нарахування процентів здійснюється щоденно за поточний місяць. Нарахування процентів за неробочий день банку здійснюється в наступний за ним робочий день банку. У разі коли останній календарний день звітного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, нарахування процентів за ці дні здійснюється в останній день звітного місяця. При розрахунку процентів враховується день погашення кредиту і не враховується день остаточного погашення кредиту. Після настання строку погашення, а також у разі дострокового витребування погашення кредиту, визначеного банком, якщо кредит не погашено, нарахування процентів припиняється з наступного робочого дня після настання зазначених строків в банк має право стягнути з позичальника пеню та інші штрафні санкції, передбачені умовами цього Договору. Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно у строк не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день строку погашення. Проценти сплачуються н рахунок № 06 в ПАТ «КБ «Актив-Банк», код банку 300852.

Судом встановлено, що 28.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» (позичальник) укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 1216/01 (невідновлювальна лінія, юридична особа) від 16.12.2010, яким сторони дійшли згоди пункт 1.1 Кредитного договору викласти в новій редакції, зазначивши, що банк відкриває позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію і надає йому кредит, ліміт заборгованості за яким в сумі не перевищує 11670000 євро 00 центів для поповнення обігових коштів зі сплатою 22% річних, якщо кредит враховується в гривні, та 12,5% річних, якщо кредит враховується в євро.

Судом встановлено, що свій обов'язок зі сплати процентів за користування кредитом відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого за період з 01.08.2014 по 19.01.2015 у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 589041 євро 09 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 10781600 грн. 18 коп., що не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 589041 євро 09 центів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» за Кредитним договором № 1216/01 (відновлювальна мультивалютна лінія, юридична особа) від 16.12.2010 у загальному розмірі 10589041 євро 09 центів (10000000 євро 00 центів заборгованості за кредитом та 589041 євро 09 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом), що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 193818070 грн. 18 коп., підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у загальному розмірі 10589041 євро 09 центів, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» про стягнення 10589041 євро 09 центів (10000000 євро 00 центів заборгованості за кредитом та 589041 євро 09 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом), що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 193818070 грн. 18 коп., є ґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає безпідставними зауваження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому у судовому засіданні 18.05.2015, що відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь-яких зобов'язань при настанні строку для його виконання за цим Договором, банк має право на договірне списання суми заборгованості за Кредитом у тому числі, але не виключно, процентів та штрафних санкцій з рахунків позичальника на підставі розпорядження на списання коштів, що є невід'ємною частиною цього Договору та / або звернути стягнення на предмет іпотеки/застави, що забезпечує виконання зобов'язань позичальника, та/або вимагати виконання зобов'язань за цим Договором від поручителя.

Суд наголошує на тому, що договірне списання суми заборгованості та/або звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та/або вимога виконати зобов'язання до поручителя є правом банку, а не його обов'язком, і позивач самостійно та на власний розсуд обирає, яким чином захистити свої майнові права та інтереси, в даному випадку - шляхом стягнення суми заборгованості із позичальника (відповідача).

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.09.2014 № 545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.09.2014 по 03.12.2014.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 134 від 03.12.2014 про продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-Банк» до 30.12.2014 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк».

Нормами частини 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп.

Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» задоволені в повному обсязі на суму 10589041 євро 09 центів (10000000 євро 00 центів заборгованості за кредитом та 589041 євро 09 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом), що станом на день подання позову (03.04.2015) в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ становила 269605245 грн. 60 коп., судовий збір у розмірі 73080 грн. 00 коп. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч.ч. 1, 3 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ідентифікаційний код: 34911158) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3; ідентифікаційний код: 262530 (десять мільйонів) євро 00 центів заборгованості за кредитом, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 183036470 (сто вісімдесят три мільйони тридцять шість тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп., та 589041 (п'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч сорок один) євро 09 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.01.2015 становить 10781600 (десять мільйонів сімсот вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 18 коп.

3. Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Предіум Форест» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ідентифікаційний код: 34911158) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.07.2015

Суддя І.М. Отрош