ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р.Справа № 915/542/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.

Суддів Діброви Г.І., Журавльова О.О.

При секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

За участю представників сторін:

Від позивача - ОСОБА_1, - за договором № 10/15 від 10.07.2015р., за ордером серія ХС № 006825;

Від відповідача - не з'явився.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Південне регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 02.06.2015 р.

у справі № 915/542/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Херсон

до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Південне регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", м. Миколаїв

про стягнення 856 892,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 02.06.2015 р. позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Херсон (Далі - ФОП ОСОБА_2.) до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Південне регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (Далі - ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит") про стягнення 856 892, 05 грн. задоволені в повному обсязі.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" свої обов'язки перед ФОП ОСОБА_2 не виконало, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 812 387,94 грн. Крім того, умови договору банківського вкладу № 43 від 26.06.14 р. сторонами не змінювались, а дії відповідача свідчать про навмисне ухилення від його виконання.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, 19.06.2015 р. ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" звернулось із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2 104,11 грн. та інфляційних у сумі 42 000,00 грн., відмовивши в задоволенні цих вимог.

Скаржник вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та зазначає, що йому не надходило жодних претензій від позивача стосовно виконання Банком його зобов'язань із сплати 3 % річних та інфляційних витрат.

ФОП ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 02.06.2015 р. місцевий господарський суд, задовольнивши позовні вимоги ФОП ОСОБА_2, стягнув з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість в сумі 856 892,05 грн., з яких: 800 000,00 грн. - сума депозитного вкладу, 12 387,94 грн. - відсотки за договором, 42 000,00 грн. - інфляційних, та 2 104,11 грн. - 3% річних; 17 137,84 грн. - судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014 р. між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в особі начальника відділення № 12 у м. Херсоні Петракової М.А. був укладений договір банківського вкладу "Класичний" № 43 (Далі - Договір).

Згідно п.п. 1.1, 1.2 та 1.3 Договору, ФОП ОСОБА_2 надала ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" суму грошових коштів (надалі - вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а відповідач виплачував позивачу таку суму та проценти, нараховані на неї. Вклад складається із вкладних траншів, що розміщені позивачем згідно з умовами цього договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана позивачем на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору, які є його невід'ємною частиною (надалі - додатки). Цей Договір діє до 28 липня 2014 року.

26.06.14 р. сторонами був підписаний додаток № 43-1 до Договору, відповідно до якого для розміщення вкладного траншу, ФОП ОСОБА_2 зобов'язалася не пізніше 26.06.14 р. здійснити перерахування грошових коштів на вкладний рахунок НОМЕР_1 у розмірі 800 000,00 грн. на строк до 28.07.14 року, з процентною ставкою 23,50% річних.

Крім того, сторонами за Договором було підписано ряд додаткових угод, а саме: № 43-1/1 від 28.07.2014 р., № 43-1/2 від 29.08.2014 р., № 43-1/3 від 29.09.2014 р., № 43-1/4 від 29.10.2014 р., № 43-1/5 від 01.12.2014 р., якими сторони змінювали строк дії договору та річну процентну ставку.

Відповідно Додаткової угоди № 43-1/6 від 12.01.2015 р., сторонами було внесено зміни до Договору, а саме було встановлено, договір діє до 13.02.15 р., проценти нараховуються виходячи з процентної ставки у розмірі 22,50% річних.

ФОП ОСОБА_2 свої зобов'язання за Договором щодо перерахування грошових коштів на вкладний рахунок НОМЕР_1 у розмірі 800 000,00 грн. виконала належним чином, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 26.06.2014 р., наявним в матеріалах справи.

У встановлений строк - 13.02.2015 р. ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" вищевказаний вклад не повернув, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_2 звернулась до нього із листом № 1 від 23.02.2015 р., в якому вимагала повідомити причину, з якої грошові кошти та проценти не перераховані на її поточний рахунок та просила перерахувати на вклад у розмірі 800 000,00 грн. та проценти в сумі 12 387,94 грн.

Згідно листа № 20 від 13.03.2015 р. ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" лише запропонував ФОП ОСОБА_2 звернутися до її персонального клієнт-менеджера, а отже залишив її вимоги без задоволення, що і стало причиною звернення до господарського суду із позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058, ч.ч. 1, 2 ст. 1060 та ч. 1 ст. 1061 Цивільного Кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Статтями 525, 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п.п. 1.3., 1.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов'язковим. Отже, неподання позивачем (кредитором) доказів такого звернення не тягне за собою відмови в задоволенні відповідних позовних вимог.

З огляду на зазначене, Одеський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем своїх обов'язків перед позивачем та прострочення виконання грошових зобов'язань за договором банківського вкладу № 43 від 26.06.2014 р., а отже місцевий господарський суд правомірно стягнув з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість, а саме 800 000,00 грн. депозитний вклад та 12 387,94 грн. відсотків.

Крім того, судова колегія погоджується із розрахунком інфляційних у розмірі 42 000,00 грн. та 3 % річних у сумі 2 104,11 грн. за період з 14.02.2015 р. по 18.03.2015 р.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі спростовуються вищевказаним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Південне регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", м. Миколаїв слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 02.06.2015 р. у даній справі - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Південне регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит", м. Миколаїв залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 02.06.2015 р. у справі № 915/542/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

О.О. Журавльов