ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. Справа № 909/512/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кавлак І.П., при секретарі судового засідання Манів-Головецькій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства

"Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача:Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району

вул. Національної Гвардії, 14-г, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 21 557 грн. 47 коп., з яких: 13 135 грн. 20 коп. - основний борг,

938 грн. 22 коп. - пеня, 6 665 грн. 69 коп. - інфляційні втрати,

818 грн. 36 коп. - 3% річних

За участю представників сторін:

від позивача: Данилевський О.М. - головний юрисконсульт Відділу претензійно-позовної роботи Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту,

(довіреність № 14-89 від 18.04.14);

від відповідача: Шаріпова Я.С. - юрисконсульт, (довіреність вих.№ 11/130 від 02.02.15);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 21 557 грн. 47 коп., з яких: 13 135 грн. 20 коп. - основний борг, 938 грн. 22 коп. - пеня, 6 665 грн. 69 коп. - інфляційні втрати, 818 грн. 36 коп. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.15 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 02.06.15.

29.05.15, через канцелярію господарського суду, надійшло заперечення на позов (вих.№ 11/642 від 28.05.15; вх. № 8387/15; а.с. 63).

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 02.06.15, розгляд справи відкладено в порядку ст. 77 ГПК України на 16.06.15.

16.06.15, за участі представників сторін, в судовому засіданні оголошено перерву до 09.07.15.

09.07.15 присутнім в судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги, вважаючи їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року. З огляду на прострочку виконання відповідачем грошового зобов»язання, а саме порушення строків оплати за спожитий природний газ, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 938 грн. 22 коп. , 3 % річних в сумі 818 грн. 36 коп. та 6 665 грн. 69 коп. інфляційних втрат.

Відповідач основний борг в сумі 13 135 грн. 20 коп. визнає; просить суд відмовити в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з підстав викладених письмово у запереченні на позов (а.с. 56-57). Відповідач вказує на відсутність своєї вини у невиконанні грошового зобов»язання, з огляду на відсутність у нього поточного рахунку позивача зі спеціальним режимом використання.

Згідно вимог ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів. Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши фактичні обставини справи, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 січня 2013 року між позивачем (надалі - продавець) та відповідачем (надалі - покупець) укладено договір № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір; а.с. 12-17).

Договір № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, отже дотримання положень такого Договору є обов'язковим.

Пунктом 11.1. договору встановлено, що цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили, що продавець зобов»язується передати у власність покупцю у 2013 році природній газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов»язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач протягом січня - квітня 2013 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 13135 грн. 20 коп.

Даний факт підтверджується, наявними в матеріалах справи, витягом з реєстрів споживачів природного газу за січень 2013 року (а.с.19), реєстром реалізації та транспортування природного газу з ресурсів НАК «Нафтогаз України» за січень 2013 року (а.с. 20-21), податковою накладною від 31 січня 2013 року (а.с. 18), актами приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2013 року (а.с.22), від 31 березня 2013 року (а.с.23), від 30 квітня 2013 року (а.с.24).

При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено факт поставки відповідачу природного газу на суму 13135 грн. 20 коп.; отримання відповідачем товару відбулося в рамках договору № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року.

Порядок та умови проведення розрахунків визначені в розділі 6 Договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Згідно із п.10 Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України, затверджених наказом Держкомнафтогазу від 01.11.1994р. За № 355, розрахунки за газ здійснюються за цінами та в порядку, передбаченому договорами, які укладаються між газопостачальною і газозбутовою організаціями та споживачами, а також між газозбутовими організаціями та споживачами. Термін оплати, порядок нарахування оплати і перевірки правильності нарахування обумовлюється договором між сторонами.

Позивач свої договірні зобов»язання виконав належним чином.

В порушення договірних зобов'язань відповідач за споживання природного газу за січень-квітень 2013 року не розрахувався.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов»язань.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно приписів ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідачем визнається факт наявності основної заборгованості в сумі 13 135 грн. 20 коп.

Згідно ч.1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На час прийняття рішення оплату основного боргу в сумі 13 135 грн. 20 коп. відповідачем не здійснено. Розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та представником Івано-Франківської КЕЧ району, отже вимога позивача щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 13 135 грн. 20 коп. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Факт прострочки виконання грошового зобов'язання за договором № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року підтверджується матеріалами справи.

Згідно приписів ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі не виконання покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З огляду на прострочку виконання відповідачем грошового зобов»язання, а саме порушення строків оплати за спожитий природний газ, позивачем, на підставі пункту 7.2 договору, нараховано відповідачу пеню в сумі 938 грн. 22 коп.

Суд, в порядку ст. 55 ГПК України, перевірив розрахунок позивача щодо нарахування пені; наявний в матеріалах справи розрахунок є арифметично вірним (а.с. 9-11).

Оскільки, факт прострочки виконання грошового зобов»язання за договором № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року підтверджується матеріалами справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 938 грн. 22 коп., згідно з вірним розрахунком позивача.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов»язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (ст.ст. 612, 625 ЦК України).

Неналежне виконання боржником зобов'язання є підставою для покладення на нього відповідальності зі сплати річних та інфляційних згідно приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Складова наявності чи відсутності вини для застосування ст. 625 ЦК України не має значення, оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої.

У відповідності до ст. 55 ГПК України, суд перевірив нарахування позивачем 3 % річних в сумі 818 грн. 36 коп., 6 665 грн. 69 коп. інфляційних втрат та дійшов висновку про задоволення зазначених вимог за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

Заперечення відповідача спростовуються наступним.

У відповідності до ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Строк виконання зобов"язання встановлений договором №13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року. Інших договорів чи додаткових угод щодо зміни строку виконання зобов"язання між сторонами не укладалося.

Згідно зі статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов"язання, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, відповідач, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідачем не доведено факт звернення до позивача щодо виписки нового рахунку із зазначенням поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення листа № 3/267 від 11 березня 2013 року (а.с. 62).

Представник позивача категорично заперечує отримання зазначеного вище листа та звернув увагу суду, що в платіжному дорученні № 119 від 18 лютого 2013 року на суму 11 133 грн. 43 коп. вказаний розрахунковий рахунок № 1, який зазначений в договорі і є дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що на протязі двох років (з березня місяця 2013 року по березень 2015 року) відповідачем не вчинялося жодних дій спрямованих на погашення заборгованості за договором № 13/2617-ТЕ-15 купівлі-продажу природного газу від 28 січня 2013 року.

Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 173, 193, 216, 230-233 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 546, 549, 551, 610, 611, 612, 614, 625, 627, 629, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-3, 22, 33, 35, 43, 49, 55, 75, ст. 82, ст.ст. 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 21 557 грн. 47 коп., з яких: 13 135 грн. 20 коп. - основний борг, 938 грн. 22 коп. - пеня, 6 665 грн. 69 коп. - інфляційних втрат, 818 грн. 36 коп. - 3%річних задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (вул. Національної Гвардії, 14-г, м. Івано-Франківськ, 76018; код 08494013 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001; код 20077720) - заборгованість в сумі 13 135 (тринадцять тисяч сто тридцять п»ять)грн. 20 коп., 938 (дев»ятсот тридцять вісім)грн. 22 коп. пені, 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п»ять)грн. 69 коп. інфляційних втрат, 818 (вісімсот вісімнадцять)грн. 36 коп. 3% річних та 1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.07.15

Суддя І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 14.07.15