ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р.Справа № 922/2532/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтару А.Д.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" (м. Київ)
до Комунального підприємства "Харківгорліфт" (м. Харків)
про стягнення 119 934,06 доларів США та 280 917,26 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Дикий Я.П. (довіреність б/н від 02.07.2015 р.);

відповідача - Григорьєва О.І. (довіреність від 20.01.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Стандарт" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківгорліфт" про стягнення коштів у розмірі 119 934,06 доларів США та 280 917,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання за договором на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, укладеним між КП "Харківгорліфт" та ПАТ "Банк Золоті Ворота", внаслідок чого утворилася заборгованість у вказаній сумі.

У судовому засіданні з 01 по 06 липня 2015 року оголошувалась перерва.

03.07.2015 р. до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про розстрочення виконання рішення, в якому просив суд враховуючи фінансовий стан відповідача, розстрочити виплати щодо повернення залишку кредиту по кредитному договору №198 від 11.11.2013 в сумі 105930,45 дол. США на два роки, зобов'язавши відповідача здійснювати платежі щомісячно частинами відповідно до наведеного графіку.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2015 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, заперечив проти клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.07.2015 заперечив проти нарахування пені, не заперечив проти наявності заборгованості, просив суд задовольнити клопотання про розстрочення виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11.11.2013 між КП "Харківгорліфт" (позичальник) та ПАТ "Банк Золоті Ворота" (банк) було укладено договір №198 на кредитну лінію (невідновлювальну).

Згідно п. 1.1 договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, у період з 11 листопада 2013 р. по 10 березня 2015 р. банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 500000,00 дол. США (ліміт) без додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується на умовах, передбачених договором, повернути кредит за графіком, але не пізніше 10.03.2015 р. та сплатити проценти за користування ним за ставкою 14,5% річних.

Відповідно до п. 1.2 договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, кредитна лінія в рамках договору є не відновлювальною, тобто кредит надається позичальнику в установлений пунктом 1.1 договору період загальною сумою не більшою, ніж встановлений ліміт.

Відповідно до п. 2.1 договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, банк надає кредит на виплату заробітної плати за липень-вересень 2013 р. шляхом перерахування коштів за письмовими вимогами позичальника з позичкового рахунку №8988 на поточний рахунок позичальника №8988 в банку.

Згідно розділу 3 договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, проценти є платою за користування кредитом і сплачуються за весь час користування кредитом до дня його фактичного повернення, у тому числі і після закінчення строку, на який було видано кредит.

За користування кредитом банк, не рідше одного разу на місяць, нараховує проценти на рахунок №8988, а позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит було надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії договору, сплачує проценти банку за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день, що передує дню повного погашення кредиту) на рахунок №8988.

У випадку несплати нарахованих процентів у встановлений строк наступного робочого дня вони вважаються простроченими і відображаються банком на рахунку прострочених процентів №2069*.

За користування кредитом після закінчення строку, на який було надано кредит (з урахуванням додаткових угод до договору), проценти сплачуються позичальником за ставкою, на 20 процентних пунктів вищою ніж та, яка визначена у п.1.1 договору.

За наявності простроченої заборгованості за процентами позичальник у першу чергу здійснює її погашення на рахунок №2069*.

Якщо строк повернення кредиту (та/або сплати процентів/комісій) припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, встановлений законодавством України, то днем закінчення строку повернення кредиту (та/або сплати процентів/комісій) вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Відповідно до п. 5.2. договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, позичальник зобов'язаний: здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених договором; повністю повернути кредит, сплатити нараховані проценти та неустойку, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках: - невиконання своїх зобов'язань з повернення кредиту або сплати процентів; - нецільового використання кредиту; - ненадання позичальником документів згідно з п. 5.2.2 договору; - невиконання позичальником п.5.2.11 договору; - незгоди позичальника зі зміною розміру процентної ставки, запропонованої банком; - порушення заставодавцем (поручителем, гарантом) зобов'язань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за договором; - вчинення заставодавцем дій на припинення застави, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за договором, в т.ч. щодо розірвання депозитного договору та/або дострокової вимоги вкладу за депозитним договором, майнові права за яким є забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором; реорганізації або ліквідації позичальника (заставодавця, поручителя, гаранта); - звернення стягнення попереднім або наступним іпотекодержателем на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов'язання, передбаченого цим договором; - звернення стягнення банком на предмет іпотеки, який є забезпеченням виконання зобов'язання, передбаченого цим договором, одночасно є забезпеченням виконання за договором, укладеним між банком та іншим позичальником, який порушив основне зобов'язання перед банком; - звернення стягнення банком на предмет іпотеки, якщо предмет іпотеки, який є забезпеченням виконання зобов'язання передбаченого цим договором, одночасно є забезпеченням виконання зобов'язання за іншим договором, укладеним між банком та позичальником.

Судом встановлено, що ПАТ "Банк Золоті Ворота" виконав свої обов'язки у повному обсязі, надав відповідачу кредит, що підтверджується банківськими виписками по рахунку КП "Харківгорліфт", проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, лише частково повернув суму простроченої заборгованості, а також суму відсотків.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 31 липня 2014 року №456 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 прийнято рішення №67 про запровадження з 04.08.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" (, МФО 351931, місцезнаходження: проспект Леніна, 36, м. Харків, 61166, Україна).

28 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (неплатоспроможний банк) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Стандарт" (приймаючий банк) було укладено договір про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "Банк Золоті Ворота".

Відповідно п.1.1 договору про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "Банк Золоті Ворота", за цим договором неплатоспроможний банк: 1) відступає, а приймаючий банк набуває право вимоги за активами неплатоспроможного банку (включаючи забезпечення за ними), перелік яких визначено у Реєстрі договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення, складеному станом на 28.11.2014 (додаток №1 до цього договору), за ціною 40 000 000,00 грн., визначеною Фондом за результатами відкритого конкурсу від 08.10.2014 №219/14; 2) передає, а приймаючий банк приймає на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів (у валюті зобов'язання), залучених неплатоспроможним банком, і сплати процентів за договорами банківського рахунку/вкладу, укладеними неплатоспроможним банком, перелік яких визначено у Реєстрі договорів з кредиторами (вкладниками), які підлягають передачі приймаючому банку, складеному Фондом станом на 28.11.2014 (додаток №2 до цього договору), на суму 151013709,64 грн., визначену Фондом за результатами відкритого конкурсу від 08.10.2014 №219/14, що еквівалентно сумі: а) 126800066,87 грн; б) 49,08 рублів РФ; в) 1732970,52 дол. США; г) 217469,25 євро; д) 43,25 англійських фунтів стерлінгів, (за курсом НБУ станом на дату введення тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку).

Приймаючий банк з дня укладення сторонами цього договору, підписання Реєстру договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення та акту приймання-передавання активів та зобов'язань, набуває усіх прав та обов'язків кредитора неплатоспроможного банку щодо боржників (позичальників), вимоги до яких передані відповідно до цього договору, разом із правами за договорами забезпечення таких вимог.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 №116 "Про віднесення ПАТ КБ "Стандарт" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 19.02.2015 №38 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Стандарт" згідно з яким з 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Стандарт".

За розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача за договором на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, укладеним між КП "Харківгорліфт" та ПАТ "Банк Золоті Ворота" станом на 14.04.2015 року становить 119 934,06 доларів США та 280 917,26 грн. та складається з наступного:

- 105 930,45 доларів США - заборгованість за кредитом (прострочена);

- 14 003,61 доларів США - заборгованість за процентами;

- 255 702,23 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 25 215,03 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості, а в матеріалах справи такі докази також відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" в частині стягнення заборгованості за кредитом - 105 930,45 доларів США (еквівалент на дату подачі позову до суду є 2 230 646,76 грн.); заборгованості за процентами - 14 003,61 доларів США. (еквівалент на дату подачі позову до суду є (еквівалент на дату подачі позову до суду є 294 883,17 грн.), обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту, просить стягнути з нього пеню в сумі 255 702,23 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 25 215,03 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.6.1.1. договору на кредитну лінію (невідновлювану) №198 від 11.11.2013, укладеним між КП "Харківгорліфт" та ПАТ "Банк Золоті Ворота", у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1 договору, та/або строкув сплати процентів, комісій, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки на рахунок №0001. У разі, якщо заборгованість позичальника перед банком виражена в іноземній валюті - розмір пені розраховується від гривневого еквіваленту заборгованості позичальника, який (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти станом на дату розрахунку такої пені.

Крім того, пунктом 3.3. вказаного договору сторони передбачили за користування кредитом після закінчення строку, на який було надано кредит, проценти сплачуються позичальником за ставкою, на 20 процентних пунктів вищою ніж та, яка визначена у п. 1.1. договору.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору, вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами.

Наведені вище законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 255 702,23 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 25 215,03 грн.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про розстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

За приписами п. 6 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Також 7.1. зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заяву про надання відстрочки, розстрочки, зміну способу і порядку виконання рішення слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи. Зокрема, заявник повинен подати докази надіслання другій стороні копії цієї заяви і доказів на її обґрунтування, сторони мають бути повідомлені про час і місце розгляду заяви тощо.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

В даному випадку посилання відповідача на важкий фінансовий стан не доведений суду жодним конкретним доказом і не є винятковою обставиною в розумінні ст.121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду. Також вказані обставини не підтверджені документально, оскільки жодного документального обґрунтування про реальний стан заборгованості відповідачем не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Комунального підприємства "Харківгорліфт" про розстрочення виконання рішення, оскільки воно не доведено належними доказами та позбавлено достатнього правового та фактичного обгрунтування.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 56128,94 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківгорліфт" (61024, м. Харків, вул. Петровського, б. 30; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" (04071, Україна, м. Київ, вул. Почайнинська, 45; ) заборгованість за кредитом у сумі 105 930,45 доларів США (еквівалент на дату подачі позову до суду є 2 230 646,76 грн.), заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 14 003,61 доларів США. (еквівалент на дату подачі позову до суду є (еквівалент на дату подачі позову до суду є 294 883,17 грн.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 255 702,23 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 25 215,03 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківгорліфт" (61024, м. Харків, вул. Петровського, б. 30; ) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, № рахунку 3003, код одержувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській обл., МФО 851011) судовий збір в сумі 56128,94 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова