УХВАЛА

27.05.2015Справа № 27/176

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Аркона»
на діїВідділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції
у справі №27/176
за заявоюПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
провидачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.03.2011 року у справі № 190/11
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Аркона»
простягнення заборгованості
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді: Літвінова М.Є.

Спичак О.М.

Представники сторін:
від позивача:Гордон О.В.
від відповідача:Карпов В.С.
від ВДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

15.03.2011 р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 1 602 105,45 грн. та 16 421, 05 грн. третейського збору.

20.07.2011 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява від Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.03.2011 р. у справі № 190/11.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2012 р. заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа задоволено, ухвалено видати наказ на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.03.2011 р. у справі № 190/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» про стягнення заборгованість по Генеральному договору кредиту № 43-35.8/355 від 30.07.2008 р. в сумі 1 602 105,45 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2012 р. ухвалу господарського суду міста Києва від 06.02.2012 р. у справі №27/176 скасовано, у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.03.2011 р. у справі № 190/11 відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду міста Києва від 14.03.2013 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2012 р. скасовано, а ухвалу господарського суду міста Києва від 06.02.2012 р. - залишено без змін.

10.12.2014 р. до канцелярії суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» надійшла скарга на дії Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (вх. №06-37/62537/14), в якій відповідач просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця по включенню в акт опису й арешту майна, складеного 04.11.2014 р., нерухомого майна боржника, що знаходиться за адресою: м. Коломия, бул. Лесі Українки, 32-а, а також виключити таке майно з вказаного акту опису й арешту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2014 р. відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Аркона» пропущений строк на подачу скарги та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» на дії Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції неодноразово відкладався з незалежних від суду обставин.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р. розгляд скарги відкладено на 27.05.2015 р. у зв'язку з неявкою представника Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвал суду 12.05.2015 р. через канцелярію подав письмові заперечення проти поданої скарги, в яких вказував на правомірність включення державним виконавцем спірного майна до акту опису й арешту від 04.11.2014 р.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення стосовно суті спору, подану скаргу підтримав повністю.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, в якому розгляд скарги просив здійснювати за його відсутності.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

2-1) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

3) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Із матеріалів справи вбачається, що заявою №08.206-297/87 від 10.06.2014 р. позивач 16.06.2014 р. звернувся до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про примусове виконання наказу господарського суду міста Києва від 06.02.2012 р. у справі №27/176.

18.06.2014 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43710775 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 06.02.2012 р. у справі №27/176.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

04.11.2014 р. в межах виконавчого провадження ВП №43710775 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано та накладено арешт на майно ТОВ «Аркона», а саме: склад, зареєстрований в генплані за літ. «А» загальною площею 522,9 кв.м; навіс, зареєстрований в генплані за літ. «Б», які знаходяться в м. Коломия по бул. Л. Українки, 32-А.

Скаржник вказує на те, що включення вказаного майна в акт опису й арешту є неправомірним, оскільки вказане нерухоме майно перебуває в іпотеці у ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору від 30.07.2008 р., а відтак звернення стягнення на таке майно має відбуватися на підставі приписів Закону України «Про іпотеку».

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього Закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника та накладення на нього арешту (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

В той же час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 р. у справі №6-238цс14.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 5 та 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За системним аналізом вказаних статей Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно боржника як виконавча дія застосовується державним виконавцем в межах виконавчого провадження з метою реального виконання боржником рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

При цьому, скаржником не доведено суду належними та допустимими в розумінні приписів ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами факту порушення державним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження» під час складання акту опису й арешту майна від 04.11.2014 р.

Твердження відповідача про нерозбірливе зазначення прізвищ понятих на складеному акті не може бути підставою для визнання його недійсним, оскільки з самого акту чітко вбачається прізвища, ім'я та по-батькові таких осіб, а також їх місце проживання.

Відтак, підстави для визнання неправомірним включення нерухомого майна боржника, що знаходиться за адресою: м. Коломия, бул. Лесі Українки, 32-а, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в акт опису й арешту майна від 04.11.2014 р. в межах виконавчого провадження ВП №43710775 та зобов'язання зняти арешт з такого майна у суду відсутні.

За таких обставин, в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» на дії відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркона» на дії відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції відмовити.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді М.Є. Літвінова

О.М. Спичак