ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.07.15р. Справа № 904/5092/15

За позовом Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 1 665 773,32 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність 16-05-1442 від21.04.15р.

Від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Державне промислове підприємство "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (далі - відповідач) про стягнення 1 145 058,65 грн. заборгованості за спожиту питну воду, 327 152,46 грн. інфляційних втрат, 169 282,69 грн. пені за прострочення оплати, 24 279,52 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставлених послуг на централізоване питне водопостачання за період з січня 2014 р. по грудень 2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. по справі № 904/5092/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.07.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

Через канцелярію суду 01.07.2015 р. представником відповідача надано клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ст. 28 ГПК України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Відповідно до абзацу пятого підпункту 3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97р. N 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника відповідачем не доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом, а не обовязком суду, якщо суд дійде висновку про можливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.07.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 року між Державним промисловим підприємством "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (виробник) та Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (споживач) укладено Договір реєстраційний № 20 на централізоване питне водопостачання (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого виробник зобов'язується надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого постачання питної води до межі розподілу балансової належності мереж виробника, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.3 Договору розрахунки за послуги централізованого питного водопостачання проводяться споживачем на протязі поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 06 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника.

На виконання умов договору з січня 2014 р. по грудень 2014 р. 1 066 585 м3 включно позивач відпустив відповідачу послуги на централізоване питне водопостачання на загальну суму 1 436 258,40 грн., що також підтверджується рахунками та актами, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 13-36).

Протягом опалювального періоду, а саме за період з січня 2014 р. по грудень 2014 року відповідач порушував зобов'язання в частині своєчасної та повної оплати, послуги на централізоване питне водопостачання в зв'язку із чим у останнього утворилася заборгованість у розмірі 1 145 058,65 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч взятим на себе договірним зобовязанням не здійснює оплат в рахунок погашення заборгованості, чим порушує законні права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ст. 530 Цивільного кодексу України ).

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем свого зобов'язання щодо надання послуг, проте не підтверджено належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором в частині повної оплати за надані послуги.

Зважаючи на зазначене вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту питну воду у сумі 1 145 058,65 грн. на користь позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано до сплати відповідачу інфляційні втрати 327 152,46 грн. та 3% річних 24 279,52 грн., розрахунок яких судом перевірено та визнано таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 7.1. Договору, при несвоєчасній оплаті (порушенні п. 4.3. даного Договору) за спожиту воду, споживач зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі п. 7.1. Договору позивачем відповідачу нарахована пеня у сумі 169 282,69 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги підтвердженні матеріалами справи та підлягають задоволенню у сумі: 1 145 058,65 грн. заборгованості за спожиту питну воду, 327 152,46 грн. інфляційних втрат, 169 282,69 грн. пені за прострочення оплати, 24 279,52 грн. 3 % річних.

За невиконання вимог суду - ненадання письмового відзиву на позов, та витребуваних господарським судом матеріалів з відповідача належить стягнути 1 700 грн. штрафу в доход Державного бюджету України згідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1; ) на користь Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15-А; ) 1 145 058,65 грн. (один мільйон сто сорок пять тисяч пятдесят вісім грн. 65 коп.) заборгованості за спожиту питну воду, 327 152,46 грн. (триста двадцять сім тисяч сто пятдесят дві грн. 46 коп.) інфляційних втрат, 169 282,69 грн. (сто шістдесят девять тисяч двісті вісімдесят дві грн. 69 коп.) пені за прострочення оплати, 24 279,52 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят девять грн. 52 коп.) 3 % річних, 33 315,46 грн. (тридцять три тисячі триста пятнадцять грн. 46 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1; ) до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, , рахунок №3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.) штрафу, про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_2

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України 07 липня 2015р.