ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 р. Справа №917/976/15

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", вул. Заводська, 44, м.Павлоград, Дніпропетровська область,51402

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Георесурс", вул.Білоусько, 52Б, с.Абазівка, Полтавський район, Полтавська область,38715

про стягнення 15365,87грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися.

У судовому засіданні 07.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №4119007 від 15.08.2007р. у розмірі 15365,87грн., у т.ч. 9680,00грн. - сума основного боргу, 4849,68грн. - інфляційні нарахування, 836,19грн. - 3% річних.

Відповідач у судові засідання не з'являвся. Ухвали суду, які направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулись до суду з відміткою поштового відділення що свідчить про відсутність адресата за даною адресою.

Згідно Витягу про включення відповідача до ЄДР від 03.07.2015 року, наданого позивачем, місцезнаходження відповідача - вул.Білоусько, 52Б, с.Абазівка, Полтавський район, Полтавська область,38715

Відповідно до 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи суд встановив

Між Державним підприємством «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» (Позивач, Підрядчик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Георесурс» (Відповідач, Замовник) був укладений Договір № 4119007 від 15.08.2007 року ( договір) на виробництво вибухових робіт.

За умовами Договору на виробництво вибухових робіт, Позивач прийняв на себе зобов'язання з виробництва вибухових робіт, а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи (п.1.1. Договору).

В комплекс вибухових робіт, здійснюваних Позивачем, входить у відповідності до п. 1.2. Договору: - доставка ВМ до місць робіт; -охорона заряджу вальних блоків при виробництві масових вибухів; - виробництво масових вибухів згідно з технічними розрахунками, паспортами або

проектами вибухових робіт;

Відповідно до п. 1.3 Договору результатом виконаних робіт (продукцією) Позивача є вибухнувша гірнича маса, забезпечувавша роботу гірничо-транспортного комплексу.

Роботи виконуються Позивачем згідно з заявкою Відповідача пред'явленою за 10 днів до початку робіт (п. 1.4. Договору).

Згідно п 5.1. вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною Договору.

При виробництві масових вибухів Відповідач здійснює 50% передплати від передбачуваного об'єму вибухових робіт за 10 банківських днів до виробництва масового вибуху (п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 5.5. залишок суми Відповідач виплачує згідно фактично виконаних робіт на протязі 10 банківських днів з дня підписання акта про виконані роботи.

Як зазначає позивач у позові в якості передплати Відповідачем було перераховано на рахунок Позивача кошти в сумі 40 000 грн.

В підтвердження виконаних робіт 29.05.2012 року було обопільно підписано двома сторонами акт прийому-передачі виконаних робіт № 01/2012 на суму 49 680,00 грн.

Позивач у позові посилається на те, що після підписання акту виконаних робіт, Відповідач не сплатив залишок суми, який мав сплатити на протязі 10 днів після підписання даного акту у розмірі 9680,00грн.

З метою досудового врегулювання спору Відповідачу була направлена претензія № 25/247-27 від 25.11.2014 р.

Відповідь на претензію Відповідач не надав, суму боргу не сплатив.

При вирішенні спору суд виходить з наступного

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори є підставою виникнення цивільних прав обов'язків.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. З цього ж кодексу свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства,

Частина 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні оговору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 632 цього ж Кодексу ціна в договорі, встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За змістом предмету договору, а також характером виконаних відповідачем робіт, Договір №4119007 від 15.08.2007р. є договором підряду, а отже його виконання регулюється приписами глави 61 Цивільного кодексу України, а також відповідними положеннями Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на вій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У даному випадку позивачем по справі повністю підтверджено виконання своїх зобов'язань за Договором №4119007 від 15.08.2007р., про що свідчитьакт прийому-передачі виконаних робіт №01/2012 від 29.05.2012р.

На підставі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно п.1 ст.612 ЦК України боржник вважаєтся прострочившим зобов'язання, якщо він приступив до його виконання або не виконання його в строк, установлений договором або законом.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідачу нараховано інфляційні витрати у розмірі 4849,68грн. за період з червня 2012р. по березень 2015р. та 3% річних у розмірі 836,19грн. за період з 14.06.2012р. по 30.04.2015р.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Георесурс» (38715, с. Абазовка, вул. Білоусько 52Б, Полтавська область, , р/р 1, МФО 331973, в ПФ ВАТ «МТБ» м. Полтава) на користь Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» ( 51402, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, Код , р/р 6677, МФО 300614 ПАТ «КРЕДІ-АГРІКОЛЬ БАНК» м. Павлоград) 9680,00грн. - суму основного боргу, 4849,68грн. - інфляційні нарахування, 836,19грн. - 3% річні та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили..

Повний текст рішення складено: 08.07.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.