ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"30" червня 2015 р. Справа № 911/2172/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран», смт. Гранітне Житомирської області

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантжитло», м. Ірпінь

про стягнення 131691,22 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: Тимошенко С.В., уповноважений, довіреність від 24.12.2014р. № 674;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Юнігран», смт. Гранітне Житомирської області, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 14.05.2015р. № 200 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантжитло», м. Ірпінь Київської області, в якому просив стягнути з відповідача 131691,22 грн. заборгованості за поставлену за договором поставки № 4г0208 від 03.02.2014р. гранітну продукцію, з яких: 95022,71 грн. основного боргу, 19509,91 грн. пені, 1706,36 грн. процентів річних, 13745,20 грн. інфляційних втрат та покласти на відповідача судовий збір.

Ухвалою від 22.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/2172/15 та призначено справу до розгляду на 09.06.2015р.

08.06.2015р. від позивача надійшла заява від 04.06.2015р. № 233 про зменшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 09.06.2015р. з'явився представник позивача, який подав витребувані судом документи та пояснення по суті позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Ухвалою від 09.06.2015р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, зазначив, що справа буде розглядатися в редакції позовних вимог відповідно до вказаної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача 60757,47 грн. основного боргу, 8877,64 грн. пені, 11723,48 грн. інфляційних втрат та 958,65 грн. процентів річних та відклав розгляд справи на 30.06.2015р. для забезпечення права відповідача взяти участь в судовому засіданні, подати суду відзив з врахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог та докази на його підтвердження.

Відповідач в судове засідання 30.06.2015р. повторно не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи, в тому числі докази оплати грошових коштів за отриманий від позивача товар, суду не представив.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд належним чином направляв відповідачу копії ухвал від 22.05.2015р. та від 09.06.2015р. рекомендованим листом з повідомленням на належну адресу, зазначену в позовній заяві, і яка відповідає даним залученого до матеріалів справи Спеціального витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.05.2015р. №20601237.

Згідно пункту 3.9.2 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що всі особи належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення, враховуючи, що строк розгляду спору у справі обмежений ст. 69 ГПК України, відповідно до права суду, наданого йому ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран», смт. Гранітне Житомирської області (далі по тексту - ТОВ «Юнігран») до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантжитло», м. Ірпінь Київської області (далі по тексту - ТОВ «Гарантжитло»), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 03.02.2014р. між ТОВ «Гарантжитло» (покупець) та ТОВ «Юнігран» (постачальник) Договір поставки № 4г0208 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця гранітну продукцію, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити її. Згідно умов Договору:

- поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах DAP склад покупця (пункт 2.1 Договору);

- покупець зобов'язаний оплатити партію продукції авансом до дати поставки шляхом внесення передплати в розмірі 100% вартості замовленої партії. Постачальник може достроково виконати свої зобов'язання та здійснити поставку до здійснення авансового платежу. В цьому випадку покупець зобов'язаний оплатити поставлену йому партію протягом 3 банківських днів з дати поставки (пункти 4.2, 4.3 Договору);

- за несвоєчасне проведення розрахунків покупець оплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочки. Сторони домовились, що неустойки за цим договором стягуються за весь період прострочення без урахування норми частини 6 ст. 232 ГК України (пункти 7.2, 7.3 Договору);

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 351928,87 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями підписаних обома сторонами та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних та копіями відповідних довіреностей відповідача на отримання матеріальних цінностей:

від 19.03.2014р. № РН-0000913 на суму 3410,41 грн. (довіреність від 19.03.14 №287);

від 01.04.2014р. № РН-0001316 на суму 1950,01 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 03.04.2014р. № РН-0001276 на суму 1800,00 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 04.04.2014р. № РН-0001398 на суму 5127,49 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 07.04.2014р. № РН-0001397 на суму 2060,51 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 08.04.2014р. № РН-0001438 на суму 5598,02 грн. (довіреність від 01.04.14 №336);

від 10.04.2014р. № РН-0001523 на суму 5362,73 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 11.04.2014р. № РН-0001568 на суму 3572,81 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 11.04.2014р. № РН-0001574 на суму 17405,95 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 12.04.2014р. № РН-0001592 на суму 1976,02 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 15.04.2014р. № РН-0001691 на суму 29555,87 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 17.04.2014р. № РН-0001780 на суму 11479,79 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 22.04.2014р. № РН-0001852 на суму 7589,10 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 22.04.2014р. № РН-0001853 на суму 18363,90 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 23.04.2014р. № РН-0001889 на суму 17156.66 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 23.04.2014р. № РН-0001890 на суму 7589,10 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 24.04.2014р. № РН-0001927 на суму 7009,18 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 25.04.2014р. № РН-0001964 на суму 11167,79 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 25.04.2014р. № РН-0001965 на суму 7310,08 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 26.04.2014р. № РН-0001968 на суму 7681,78 грн. (довіреність від 01.04.14 № 336);

від 01.05.2014р. № РН-0002145 на суму 4088,99 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 02.05.2014р. № РН-0002143 на суму 5451,41 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 02.05.2014р. № РН-0002142 на суму 2142,54 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 03.05.2014р. № РН-0002148 на суму 4153,72 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 05.05.2014р. № РН-0002185 на суму 9969,68 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 06.05.2014р. № РН-0002213 на суму 2189,99 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 08.05.2014р. № РН-0002312 на суму 9678,36 грн. (довіреність від 01.05.14 №472);

від 14.05.2014р. № РН-0002477 на суму 8423,21 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 16.05.2014р. № РН-0002566 на суму 2189,99 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 21.05.2014р. № РН-0002689 на суму 3551,78 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 23.05.2014р. № РН-0002789 на суму 6164,53 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 27.05.2014р. № РН-0002888 на суму 7344,08 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 28.05.2014р. № РН-0002975 на суму 9596,71 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 29.05.2014р. № РН-0003012 на суму 6341,18 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 30.05.2014р. № РН-0003064 на суму 2452,79 грн. (довіреність від 01.05.14 № 472);

від 02.06.2014р. № РН-0003116 на суму 2387,09 грн. (довіреність від 01.06.14 №598);

від 03.06.2014р. № РН-0003159 на суму 7380,38 грн. (довіреність від 01.06.14 №598);

від 06.06.2014р. № РН-0003308 на суму 36441,24 грн. (довіреність від 01.06.14 №598);

від 18.06.2014р. № РН-0003731 на суму 2273,94 грн. (довіреність від 01.06.14 №598);

від 20.06.2014р. № РН-0003902 на суму 2197,28 грн. (довіреність від 01.06.14 №598);

від 01.07.2014р. № РН-0004260 на суму 3368,89 грн. (довіреність від 01.07.14 № 708);

від 23.07.2014р. № РН-0005313 на суму 11244,08 грн. (довіреність від 01.07.14 № 708);

від 08.10.2014р. № РН-0008576 на суму 3722,89 грн. (довіреність від 01.10.14 № 844);

від 09.10.2014р. № РН-0008616 на суму 26006,92 грн. (довіреність від 01.10.14 №844), оригінали видаткових накладних та довіреностей на отримання матеріальних цінностей представником позивача подано для огляду в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що за поданими суду накладними від 14.01.2014р. № РН-0000058 та від 25.02.2014р. № РН-0000434 поставка здійснювалась на виконання іншого договору від 09.11.2012р. № 2г1103, у зв'язку з чим зазначені накладні не відносяться до предмету розгляду в даній справі і в розрахунку до уваги не беруться.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Пунктами 4.2, 4.3 Договору сторонами передбачено оплату товару шляхом 100% передоплати, а у випадку, коли поставка здійснювалась без авансового платежу - протягом 3 банківських днів з моменту поставки. За таких обставин, строк оплати поставленої за вищезазначеними накладними гранітної продукції є таким, що настав.

Позивач визнає за позивачем часткову оплату грошових коштів за поставлений товар в сумі 291171,40 грн., а саме сплату: 06.03.2014р. суми 10000,00 грн., 07.04.2014р. - 40000,00 грн., 09.04.2014р. - 50000,00 грн., 10.04.2014р. - 16846,40 грн., 11.04.2014р. - 13740,05 грн., 23.04.2014р. - 30000,00 грн., 24.04.2014р. - 20000,00 грн., 25.04.2014р. - 20000,00 грн., 26.05.2014р. - 11190,28 грн., 28.05.2014р. - суму 9716,31 грн.; 30.05.2014р. - 9678,36 грн., 19.06.2014р. - 10000,00 грн., 21.07.2014р. - 10000,00 грн. та 03.10.2014р. - 40000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Суд ухвалами від 22.05.2015р. та від 09.06.2015р. витребовував у відповідача документи, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів згідно договору. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, доказів оплати коштів за отриманий від позивача товар в більшому розмірі, ніж доводить суду позивач, не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

За таких обставин, сума основного боргу відповідача перед позивачем, строк оплати якої настав, складає 351928,87 грн. (поставка) - 291171,40 грн. (оплата) = 60757,47 грн., за таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі 60757,47 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 8877,64 грн., розраховану виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за період з 11.06.2014р. по 01.03.2015р. Також позивач просить суд в порядку ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 11.06.2014р. по 01.03.2015р. в сумі 11723,48 грн. та 3% річних за період з 11.06.2014р. по 20.01.2015р. в сумі 958,65 грн.

Щодо зазначених вимог суд зазначає наступне.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Інше встановлено пунктом 7.3 Договору, яким сторони погодили, що неустойки/штрафи стягуються за весь період без урахування норми частини 6 ст. 232 ГК України.

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. вказаної Постанови, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

Дата поставки або оплатиСума поставки,грн. Кінцевий строк оплатиСума оплати, грн. Основний борг, грн. Період простроченняПеня, грн.3% річних, грн. Інфляційні втрати, грн.
06.03.14 10000,00
19.03.143410,41
01.04.141950,01
03.04.141800,00
04.04.145127,49 2287,91
07.04.14 40000,00
07.04.142060,51
08.04.145598,02
09.04.14 50000,00
10.04.14 16846,40
10.04.145362,73
11.04.14 13740,05
11.04.143572,81
11.04.1417405,95
12.04.141976,02
15.04.1429555,87
17.04.1411479,79
22.04.147589,10
22.04.1418363,90
23.04.14 30000,00
23.04.1417156,66
23.04.147589,10
24.04.14 20000,00
24.04.147009,18
25.04.14 20000,00
25.04.1411167,79
25.04.147310,08
26.04.147681,78
01.05.144088,99
02.05.142142,54
02.05.145451,41
03.05.144153,72
05.05.149969,68
06.05.142189,99 577,08
08.05.149678,36 10255,44
14.05.148423,21 18678,65
16.05.142189,99 20868,64
21.05.143551,78 24420,42
23.05.146164,53 30584,95
26.05.14 11190,2819394,67
27.05.147344,08 26738,75
28.05.14 9716,3117022,44
28.05.149596,71 26619,15
29.05.146341,18 32960,33
30.05.14 9678,3623281,97
30.05.142452,79 25734,76
02.06.142387,09 28121,85
03.06.147380,38 35502,23
06.06.1436441,2410.06.14 71943,4711.06 - 18.06299,6047,310
19.06.14 10000,0061943.4719.06 - 21.0696,7315,270
18.06.142273,9421.06.14 64217,4122.06 - 24.06100,2815,830
20.06.142197,2824.06.14 66414,6925.06 - 04.07345,7254,590
01.07.143368,8904.07.14 69783,5805.07 - 20.07627,1091,770
21.07.14 10000,0059783,5821.07 - 26.07245,6929,480
23.07.1411244,0826.07.14 71027,6627.07 - 02.103308,14396,982628,02
03.10.14 40000,0031027,6603.10 - 11.10191,2722,950
08.10.143722,8911.10.14 34750,5512.10 - 13.1047,605,710
09.10.1426006,9213.10.14 60757,4714.10.14 - 20.01.154464,43494,386561,81
60757,4721.01.15 - 01.03.152303,79---3220,15
всього 351928,87 291171,4060757,47 12030,351141,2712409,98
судом встановлено, що за заявлений позивачем період з 11.06.2014р. по 01.03.2015р. належні до стягнення з відповідача пеня складає 12030,35 грн., інфляційні втрати складають 12409,98 грн., за заявлений позивачем період з 11.06.2014р. по 20.01.2015р. проценти річних складають 1141,27 грн. Суд, приймаючи рішення не вправі виходити за межі позовних вимог, за таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та процентів річних підлягають задоволенню повністю в заявлених сумах.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» повністю, приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантжитло» заборгованості в сумі 82317,24 грн., яка складається з 60757,47 грн. основного боргу, 8877,64 грн. пені, 958,65 грн. процентів річних та 11723,48 грн. інфляційних втрат.

Виходячи із зменшеного розміру позовних вимог про стягнення з відповідача 82317,24 грн., позовна заява мала бути оплачена судовим збором в сумі 1827,00 грн. (2% від суми зменшених позовних вимог але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати). Як вбачається з доданого до позовної заяви платіжного доручення від 12.05.2015р. №20412 на суму 2633,83 грн., позивач сплатив судовий збір, виходячи з розміру первісних позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог. За таких обставин зайве сплачений судовий збір в розмірі 806,83 грн. (2633,83 грн. - 1827,00 грн.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, шляхом винесення в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір» відповідної ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантжитло» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 1-Б, ідентифікаційний код 37547792)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» (11634, Житомирська обл., Малинський район, смт. Гранітне, вул. Шевченка, буд. 15, ідентифікаційний код 24584514)

60757,47 грн. (шістдесят тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень сорок сім копійок) основного боргу,

8877,64 грн. (вісім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень шістдесят чотири копійки) пені,

958,65 грн. (дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень шістдесят п'ять копійок) процентів річних;

11723,48 грн. (одинадцять тисяч сімсот двадцять три гривні сорок вісім копійок) інфляційних втрат;

1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 03.07.2015р.

Суддя О.В. Конюх