ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 911/2062/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро»;

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»;

про стягнення 1 268 921,16 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (наказ № 28-К від 16.04.2015 року), ОСОБА_2 (довіреність № 2 від 31.03.2015 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 18 від 30.03.2015 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про стягнення 1 268 921,16 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.05.2015 року порушено провадження у справі № 911/2062/15 та призначено справу до розгляду на 09.06.2015 року.

09.06.2015 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання № 8-45 від 08.06.2015 року про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 09.06.2015 року, представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 14.05.2015 року не виконав. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 23.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 28.03.2014 року між Дочірнім підприємством «Вінницька механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» (позивач) та Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» (відповідач) було укладено Договір про закупівлю робіт № 11/14 (надалі - Договір).

Згідно з предметом Договору Генпідрядник зобов'язувався у 2014 році виконати роботи, зазначені в локальних кошторисах, що додаються до «Договірної ціни на будівельно-монтажні роботи», а Замовник прийняти і оплатити такі роботи. Найменування робіт «Реконструкція мереж електропостачання вул. Пролетарська, вул. Роскошна, вул. Краснопролетарська з установкою КТП в центрі навантажень в Пролетарському районі м. Донецьк».

Згідно з п. 3.1. Договору ціна Договору тверда і становить 1 020 407,95 грн. (з ПДВ) та складається з: вартості будівельно-монтажних робіт - Додаток № І до Договору «Договірна ціна будівельно-монтажних робіт» у сумі 888283,15 грн., вартість обладнання Додаток № 2 до Договору «Специфікація на поставку обладнання» у сумі 132124,80 грн.

У відповідності до умов Договору Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за виконані роботи, прийняти виконані роботи, а Генпідрядник зобов'язаний своєчасно виконати роботи у строки передбачені п. 5.1. Договору, забезпечити їх якість та здати виконані роботи Замовнику.

За період квітень-червень 2014 року Сторони підписали Акти виконаних робіт форми КБ-2в та Довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3, згідно яких вартість виконаних будівельно-монтажних робіт та вартість поставленого обладнання становила 956 326,81 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору, розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Генпідрядника через 5 (п'ять) дні після підписання Акту приймання виконаних робіт по формі КБ-2в і Довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ по формі КБ-3.

Відповідно до п. 6.1.1. Договору, Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи. Даний пункт тотожний п. 6.4.1. Договору, який передбачає, що Генпідрядник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи.

07.10.2014 року відповідачем було частково оплачено вартість виконаних робіт у сумі 80 000,00 грн.

Однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати робіт не виконав, не сплатив решту заборгованості в сумі 876 326,81 грн., що також призвело до прострочення виконання грошового зобовязання на відповідну суму боргу.

Згідно з п. 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором, Сторони несуть відповідальність передбачену законами та ним Договором.

Замовник за цим Договором несе відповідальність за порушення термінів оплати за Договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, згідно із п. 7.3. Договору.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. І ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язується прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі виявлення допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Стаття 854 Цивільного кодексу України визначає порядок оплати роботи, зокрема, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем робіт та їх неоплати відповідачем на суму 876 326,81 грн., що відповідачем не спростовано.

31.03.2015 року на адресу ДП «Регіональні електричні мережі» було направлено Акт звірки взаєморозрахунків, який Замовник відмовився підписувати.

10.04.2015 року позивачем на поштову адресу відповідача, було рекомендованим листом направлено претензію про сплату заборгованості, відповіді на яку позивач не отримав.

Відповідач у відзиві не заперечував наявність заявленої в позові основної заборгованості, просив суд відстрочити виконання рішення суду на 15 місяців у звязку з незадовільним майновим станом підприємства у звязку з недостатнім бюджетним фінансуванням енергопостачальних підприємств.

Як визначено ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, як наголошує Вищий господарський суд України, зокрема, в постановах від 11.04.2013 року у справі № 5023/5038/12, від 13.12.2012 року у справі 10/5026/1270/20, зазначення в мотивувальній частині рішення в обґрунтування висновків про особливості бюджетного фінансування державних установ та організацій, визнати законним і обґрунтованим не можна.

Таким чином, особливості бюджетного фінансування не звільняють відповідача від виконання прийнятих на себе зобовязань за Договором з оплати виконаних робіт.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати робіт позивач просить стягнути з відповідача 11740,37грн. 3% річних, 264 650,66 грн. інфляційних та 116 203,32 грн. пені.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ передбачено п. 7.3. Договору.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Пеня та 3% річних підлягають задоволенню в заявленому розмірі. Щодо інфляційних, то за розрахунком суду нараховано більшу суму інфляційних, ніж заявлено в позові, однак суд не може виходити за межі позовних вимог, тому судом задоволено позовні вимоги про стягнення інфляційних за заявлений позивачем період в межах заявлених позовних вимог в сумі 264650,66 грн.

Щодо вимоги відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 01.11.2014 року, суд зазначає, що згідно з п.7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Однак, відповідачем не наведено обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Крім того, відповідна вимога на думку суду, є передчасною, оскільки неможливість виконання судового рішення не встановлена в ході його виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене та заперечення позивача проти відстрочки виконання рішення, суд не вбачає підстав для надання відстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, ПАТ «Укргідроенерго», код 32402870) на користь Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» (21022, м. Вінниця, вул. Енергетична, 7, код 00132351) 876 326,81 (вісімсот сімдесят шість тисяч триста двадцять шість) грн. основного боргу, 264 650,66 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят) грн. інфляційних, 11 740,37 (одинадцять тисяч сімсот сорок) грн. 3% річних, 116 203,32 (сто шістнадцять тисяч двісті три) грн. пені та 7851,87 (сім тисяч вісімсот пятдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено:30.06.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін