ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 910/2101/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Іванової Л.Б.
суддівГольцової Л.А. (доповідач), Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Енд Ай Еволюшн"
на рішення та постановуГосподарського суду міста Києва від 09.09.2014 Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015
у справі№ 910/2101/13
Господарського судуміста Києва
за позовомПриватного сільськогосподарського підприємства "Поділля-Агро"
доПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Ді Енд Ай Еволюшн"
провизнання правочину недійсним
за участю представників:

позивача: повідомлений, але не з'явився;

відповідача: Дем'янов І.Ю., дов. від 08.05.2013;

третьої особи: Благун Б.М., дов. від 24.11.2014; Кузьменко О.В., дов. від 28.05.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/2101/13 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Домнічева І.О., судді - Літвінова М.Є., Трофименко Т.Ю.) позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/2101/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, ТОВ "Ді Енд Ай Еволюшн" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача не надходив, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржувані судові рішення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача, на початку грудня 2012 року йому стало відомо про відкриття сторонньою особою, шляхом використання підроблених документів, в Броварському районному відділенні Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" рахунку № 2, укладенням договору банківського рахунку від 24.09.2012 № 03/С11-0000-157-01/1814.

10.12.2012 директор ПСП "Поділля-Агро" звернувся до Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" стосовно надання документів, які були підставою для відкриття в Броварському районному відділенні Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" розрахункового рахунку позивача, у відповідь на що, позивачу листом від 12.12.2012 № а1-88-2/09/6101 повідомлено, що 05.12.2012 у відкритому судовому засіданні суду м. Літин Літинського районного суду Вінницької області в межах кримінального провадження № 000032 винесено ухвалу про надання працівникам ОВС УБОЗ УМВС в Вінницькій області тимчасового доступу до документів, які були підставою для відкриття ПСП "Поділля-Агро" в Броварському районному відділенні Київської РД Банку розрахункового рахунку № 2. 06.12.2012 року працівники зазначеного підрозділу МВС із дотриманням вимог КПК України вилучили оригінали документів, що були підставою для відкриття ПСП "Поділля-Агро" рахунку № 2, з метою подальшого їх приєднання до кримінального провадження та проведення досудових слідчих дій.

Господарськими судами з'ясовано, що по факту вищезазначених обставин в УМВС України у Вінницькій області було розпочате кримінальне провадження №000032.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як вірно зазначив місцевий господарський суд, обґрунтував свої позовних вимоги тим, що правочин відкриття в Броварському районному відділенні Київської РД банку рахунку № 2 підлягає визнанню недійсним, оскільки вчинений на підставі підроблених документів (підроблений підпис особи позивача, від імені якої укладений правочин та підроблена печатка підприємства, якою скріплений цей підпис).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив з положень ЦК України, та надавши оцінку всім матеріалам в сукупності дійшов висновку, що спірний поточний рахунок № 2 відкрито за відсутності волевиявлення позивача, а відтак правочин щодо відкриття такого рахунку підлягає визнанню недійсним згідно вимог законодавства України.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України, касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Слід зазначити, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу (ч. 1 ст. 41 ГПК України).

Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2014 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (із змінами і доповненнями), судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Зважаючи на підстави позовних вимог та оскільки позивачем і самим директором підприємства Семененко В.М. заперечувався факт відкриття банківського рахунку №2, судом першої інстанції призначено у справі судово-почеркознавчу та додаткову судово-технічну експертизи. В результаті проведення почеркознавчої експертизи (висновок експерта від 21.10.2013 №10054/10055/13-32) встановлено, що підписи від імені Семененка Віктора Михайловича, розміщені у рядках "Клієнт" у правому нижньому куті кожної сторінки, у графі "Клієнт", у рядку "/Семененко В.М." на останній сторінці договору № 03/С11-0000-157-01/1814 банківського рахунку (для використання в ПЗ "Банкмастер") від 24.09.2012, укладеному між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі начальника Броварського районного відділення Київської регіональної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" Гриня В.М., заступника начальника Броварського районного відділення Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Кифоренко О.В. та Приватним сільськогосподарським підприємством "Поділля-Агро" в особі Директора Семененка Віктора Михайловича, - виконані не Семененком Віктором Михайловичем, а іншою особою.

За результатами додаткової судово-технічної експертизи від 23.06.2014 № 14423/13-33 встановлено, що у договорі банківського рахунку від 24.09.2012 № 03/С11-0000-157-01/1814 відтиск печатки від імені ПСП "Поділля-Агро" нанесений не тією печаткою, якою виконані надані для порівняльного дослідження експериментальні зразки відтисків, та не тією, вільні зразки відтисків якої містяться у документах, позначених як зразки 1-33, 39-88 а тією, котрою нанесені відтиски у документах позначених як зразки (34-38: заява про відкриття поточного рахунку ПСП "Поділля-Агро" від 24.09.2012 року, картка із зразками підписів та відбитками печатки ПСП "Поділля-Агро" від 24.09.2012 року; платіжне доручення від 22.11.2012 № 1; платіжне доручення від 22.11.2012 № 2; платіжне доручення від 22.11.2012 № 3).

Таким чином, суди на підставі дослідження, аналізу матеріалів справи та відповідних доказів мотивовано визначились, що спірний поточний рахунок, який був відкритий на підставі договору банківського рахунку від 24.09.2012 № 03/С11-0000-157-01/1814 відкрито за відсутності волевиявлення позивача, оскільки відповідні документи директор позивача не підписував та, відповідно, печаткою підприємства такий підпис не скріплював.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

За таких обставин, та враховуючи, що експертні висновки доводами відповідача не спростовуються, господарський суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що як місцевим, так і апеляційним господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що доводи скаржника фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції, з огляду на приписи ст. 1115, 1117 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм законодавства при прийнятті судових рішень у даній справі не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для їх зміни чи скасування колегія суддів касаційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Енд Ай Еволюшн" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 у справі №910/2101/13 - без змін.

Головуючий суддя Л.Б. ІВАНОВА

Судді Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР