ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року Справа № 904/2621/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 1345 від 24.03.2015 року,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року в частині зупинення провадження у справі № 904/2621/15

за позовом ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа", м. Дніпропетровськ

про стягнення вартості частини майна товариства в розмірі 830 925 грн. 86 коп.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" про стягнення з останнього на свою користь заборгованості по виплаті частини майна товариства, яку має отримати учасник при виключенні з товариства з обмеженою відповідальністю, в розмірі 830 925, 86 грн., в тому числі 564 400, 00 грн. основної суми заборгованості, інфляційних втрат у сумі 206 034, 55 грн. та 3% річних у сумі 60 491, 31 грн.

За зазначеним позовом ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 року порушено провадження у справі № 904/2621/15.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року у справі № 904/2621/15 (суддя Ліпинський О.В.) призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз; на розгляд судової експертизи поставлено наступні питання:

1. Яку вартість становить частина майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" пропорційно частці ОСОБА_2 в статутному (складеному) капіталі товариства, що підлягає виплаті останньому в зв'язку із виключенням зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" 15.04.2011 року?

2. Чи виконано рукописний текст оригіналів розписок від 13.06.2015, 18.06.2012, 01.10.2012, 18.09.2012 ОСОБА_2?

3. Чи виконано підписи в оригіналах видаткових касових ордерів № 6 від 19.06.2012, № 13 від 23.08.2012, № 15 від 13.09.2012, № 8 від 02.07.2013, № 10 від 05.07.2013, № 17 від 12.08.2013 року від імені одержувача ОСОБА_2?

Провадження у справі зупинено.

Означена ухвала місцевого господарського суду в частині зупинення провадження у справі винесена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України у зв'язку з призначенням у справі судової експертизи.

Частково не погодившись із вказаною ухвалою суду щодо зупинення провадження у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Добра справа" подало апеляційну скаргу про скасування цієї ухвали в частині зупинення провадження у справі до проведення судової економічної експертизи з метою визначення балансової вартості та дійсної (ринкової) вартості чистих активів відповідача станом на 15.04.2011 року пропорційно частці ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа", що підлягає виплаті ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ті обставини, що позивачем заявлено позов із предметом, який полягає у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" суми узгодженого грошового зобов'язання у розмірі 564 400, 00 грн., та з підставами для його подання, які полягають у виключенні його зі складу учасників товариства, а також у визначенні на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства № 35 від 15.04.2011 року суми, яка мала бути сплачена на його користь товариством. Враховуючи, що розгляд даної справи місцевим господарським судом на час винесення оскаржуваної ухвали розпочався по суті, відповідач вважає, що дана справа повинна розглядатися саме в межах позовних вимог стосовно узгодженої суми грошового зобов'язання у розмірі, зазначеному у позовній заяві (564 400, 00 грн.), та заявлених підстав позову. На думку відповідача, призначення та проведення судової економічної експертизи по справі щодо визначення вартості чистих активів відповідача станом на 15.04.2011 року є непотрібним, оскільки висновок експерта, який буде отримано за результатами дослідження, не може вважатися належним доказом як такий, що не міститиме відомостей щодо предмету доказування, а тому і зупинення провадження у справі саме до моменту виконання судової економічної експертизи відповідач вважає недоречним.

За наведеного, за доводами відповідача, місцевий господарський суд, призначаючи судову економічну експертизу, невірно застосував положення статей 41, 42, 79 ГПК України та зупинив провадження у справі до проведення судової економічної експертизи щодо визначення балансової та ринкової вартості майна, тоді як відповідно до позовних вимог предметом позову є саме стягнення узгодженої суми грошового зобов'язання, яка не потребує підтвердження висновком експертизи.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, не забезпечив. Про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 138-139, т. 1), якими відповідачу та представнику відповідача, зазначеному як такому в апеляційній скарзі, додатком до якої є довіреність відповідача на представництво його інтересів від 07.04.2015 року, останнім направлена копія ухвали апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги у справі до провадження (поштові відправлення отримані відповідачем 01.07.2015 року, представником відповідача - 26.06.2015 року).

До початку судового засідання, призначеного для розгляду апеляційної скарги на 09.07.2015 року, від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі, мотивоване терміновим відрядженням представника відповідача, який і підписав зазначене клопотання, та, відповідно, неможливістю представляти свої інтереси належним чином, зважаючи на необхідність надання пояснень у справі.

Позивач відповідно до наданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень його представника у судовому засіданні не погоджується з доводами апеляційної скарги, що підставою для звернення з позовом стало саме стягнення узгодженої суми, визначеної відповідачем у протоколі про виключення позивача зі складу учасників товариства, та зазначає, що під час розгляду справи виявилось, що вартість частини майна товариства, визначена в протоколі, не відповідає дійсності, а для перевірки цієї суми необхідні спеціальні знання, тому і виникла необхідність у визначенні вартості частини майна товариства, належної до виплати позивачеві. За доводами позивача, 15.04.2011 року його виключено зі складу учасників товариства, отже вартість частини майна товариства, яка підлягає виплаті позивачу у зв'язку з його виключенням з товариства, має визначатись саме станом на 15.04.2011 року та має бути обґрунтованою; будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Також, на думку позивача, проведення призначеної судової економічної експертизи пов'язане із з'ясуванням питання щодо визначеної позовом суми позовних вимог, розмір якої відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, послався на те, що дане клопотання є необґрунтованим, відповідно до матеріалів справи відповідач уповноважив двох представників для представництва його інтересів у суді, відповідач не був обмежений у праві уповноважити і інших осіб на представництво його інтересів у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року апеляційну скаргу у даній справі призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.

Цією ж ухвалою суду у зв'язку з тим, що матеріали справи були направлені місцевим господарським судом для проведення судової експертизи до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, справу для розгляду апеляційної скарги витребувано з експертної установи; справа надійшла до Дніпропетровського апеляційного господарського суду 06.07.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Пархоменко Н.В.

У судовому засіданні 09.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до частини першої статті 106 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, статтею 41 ГПК України та іншими нормами цього Кодексу не передбачено можливості оскарження судового рішення про призначення судової експертизи.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Виходячи зі змісту частини другої статті 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог, а призначення судової експертизи у відповідності до статті 41 Господарського процесуального кодексу України можливе у випадку, коли при вирішенні господарського спору виникають питання, які потребують спеціальних знань.

У поданій позивачем позовній заяві зазначено, що вартість частини майна товариства, пропорційна частці позивача у статутному капіталі товариства, вимогу про стягнення якої у невиплаченій товариством частині заявлено у справі, визначена позивачем на підставі даних протоколу загальних зборів учасників товариства № 35 від 15.04.2011 року. Проте, у позовній заяві та у клопотанні про призначення у справі судової економічної експертизи позивач посилається на положення ч.ч. 1, 2 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", ст. 148 Цивільного кодексу України, якими врегульовано порядок визначення та виплати учаснику товариства з обмеженою відповідальністю при його виході (виключенні) з товариства вартості частини майна товариства, ставить під сумнів визначену товариством суму частки майна товариства, яка підлягає виплаті позивачу, зазначає, що обґрунтований розрахунок товариством вказаної суми позивачу не надавався, позивач самостійно не має можливості здійснити перевірку визначеної товариством суми.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 08.06.2015 року призначив у даній справі комплексну судову експертизу, доручив її проведення Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Судова експертиза призначена з огляду на необхідність вирішення ряду питань, що потребують спеціальних знань, для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, - встановлення вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" пропорційно частці ОСОБА_2 в статутному (складеному) капіталі товариства, що підлягає виплаті останньому в зв'язку із виключенням його зі складу учасників товариства; встановлення приналежності позивачу рукописного тексту у ряді документів; встановлення дійсності підписів (приналежності їх) позивача у ряді документів, у зв'язку з чим, зазначеною ухвалою на підставі пункту першого частини другої статті 79 ГПК України суд зупинив провадження у справі.

Відповідно до статей 54 і 64 Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю, що виходить або був виключений з товариства, має право на одержання вартості частини майна товариства пропорційно розміру його частки у статутному капіталі товариства.

Вартість частки майна товариства з обмеженою відповідальністю, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства.

Враховуючи наведене, господарським судом може бути задоволено клопотання учасника, який вийшов (був виключений) з товариства з обмеженою відповідальністю, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості основних засобів, нематеріальних активів, довгострокових або поточних біологічних активів для обчислення вартості частини майна, належної до сплати такому учаснику.

Вказане узгоджується з положеннями п. 3.7. рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин".

Відповідно до частини п'ятої статті 79 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про зупинення провадження у справі може бути оскаржено.

Якщо апеляційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 ГПК України не може бути розглянута апеляційним господарським судом.

У разі коли апеляційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута апеляційним господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК).

Якщо ж в апеляційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Зазначене відповідає правовій позиції, наведеній у пункті 19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з подальшими змінами.

Отже, ухвалу господарського суду про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи може бути оскаржено лише з підстав її невідповідності вимогам ст. 79 ГПК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Добра справа" не погодилось з прийнятою місцевим господарським судом ухвалою від 08.06.2015 року про зупинення провадження у справі в частині зупинення провадження по справі до проведення судової економічної експертизи з метою визначення балансової вартості та дійсної (ринкової) вартості чистих активів відповідача станом на 15.04.2011 року пропорційно частці позивача у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа", що підлягає виплаті позивачу.

При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Добра справа" хоча і просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року про зупинення провадження у справі у наведеній вище її частині, однак його доводи в обґрунтування апеляційної скарги на зазначену ухвалу про зупинення провадження у справі фактично зводяться до обґрунтування відсутності підстав для встановлення вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача в статутному капіталі товариства, що підлягає виплаті позивачу у зв'язку з виключенням його зі складу учасників, та відсутності підстав для призначення у справі судової економічної експертизи. Тобто, апеляційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про призначення судової експертизи, яка не є предметом оскарження у даній справі та з урахуванням вищенаведених приписів законодавства не може бути оскаржена.

Оскільки ухвалою місцевого господарського суду від 08.06.2015 року у даній справі призначено судову експертизу, то з урахуванням приписів вищезазначених процесуальних норм місцевий господарський суд мав правові підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту першого частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зупинення місцевим господарським судом провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи базується на нормах чинного процесуального законодавства, оскаржувана ухвала у справі прийнята судом правомірно, відповідно, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача, що надійшло до Дніпропетровського апеляційного господарського суду 09.07.2015 року, про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі у зв'язку з терміновим відрядженням його повноважного представника, оскільки причини, з яких відповідач просить відкласти розгляд апеляційної скарги, не є поважними причинами неявки його представника у судове засідання. Не надано відповідачем і доказів в підтвердження тих обставин, на які йде посилання у клопотанні.

До апеляційної скарги відповідач додав копію виданої ним 07.04.2015 року довіреності, відповідно до якої уповноважив двох осіб на представництво інтересів товариства в судах усіх інстанцій, у тому числі в господарських судах, з наданням цим особам, як повноважним представникам товариства, рівних прав, тоді як у поданому до суду клопотанні про відкладення розгляду справи йдеться про термінове відрядження представника (однієї особи) та без зазначення його прізвища, ініціалів. Також, відповідач не був обмежений у праві уповноважити інших осіб на представництво його інтересів у суді при розгляді апеляційної скарги у даній справі.

Наведене узгоджується з положеннями п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Окрім того, апеляційний господарський суд обмежений процесуальним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду. Відповідно до частини другої статті 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

З клопотанням про продовження строку розгляду апеляційної скарги у справі відповідач до апеляційного господарського суду не звертався. При з'ясуванні у судовому засіданні думки представника позивача щодо заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги представник позивача заперечив проти його задоволення, згоди на продовження строку розгляду апеляційної скарги не надав, не подав до суду відповідної заяви.

Разом з тим, в силу приписів частини третьої статті 69 Господарського процесуального кодексу України, якою керується апеляційний господарський суд з урахуванням положень статті 99 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може продовжити строк розгляду спору лише у виняткових випадках та за клопотанням сторони.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року в частині зупинення провадження у справі № 904/2621/15 до проведення судової економічної експертизи з метою визначення балансової вартості та дійсної (ринкової) вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа" станом на 15.04.2011 року пропорційно частці ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Добра справа", що підлягає виплаті ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року про зупинення провадження у справі № 904/2621/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 13.07.2015 року

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Н.В. Пархоменко