ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 916/3445/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: С.В. Таран,

суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового зсідання ОСОБА_1,

від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 03.03.2014;

від відповідача участі не брали;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа АРБЕР

на рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2014

у справі №916/3445/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Паритет-Смік

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа АРБЕР

про стягнення 1460099,30 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014р. товариство з обмеженою відповідальністю Паритет-Смік (далі - ТОВ Паритет-Смік) звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа АРБЕР (далі - ТОВ Торгова мережа АРБЕР) з урахуванням заяви від 11.11.2014 про стягнення з останнього на користь позивача грошових коштів в розмірі 1460099,30 грн, з яких: 717014,45 грн - суборендна плата, 48 270,15 грн- інфляційні, 49425,48 грн- пеня, 8071,57 грн -3% річних, 69597,65 грн - штраф за прострочення платежів та 567 720 грн -штраф за неповернення приміщення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2014 у справі №916/3445/14 (головуючий суддя К.Ф. Погребна, судді Т.Г. Дяченко, Я.В. Брагіна) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "АРБЕР" на користь товариства з обмеженою відповідальністю Паритет-Смік 418344,55 грн суборендної плати, 49 425,48 грн пені, 8 071,57 грн 3% річних, 48 270,15 грн інфляційних та 69597,65 грн штрафу, передбаченого пунктом 7.5 договору; в решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ Торгова мережа АРБЕР звернулось з апеляційною скаргою (в редакції заяви від 23.02.2015), в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2014 у справі № 916/3445/14 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ТОВ Паритет-Смік 229704,88 грн.

У судовому засіданні 07.07.2015 представник позивача проти задоволення апеляційної скарги висловив заперечення; представник скаржника участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.06.2015 (том ІІ а.с. 219).

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

20.12.2013 між приватним акціонерним товариством "Компанія "Полакс" («орендодавець») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 («орендар») укладено договір оренди №7, за умовами якого орендодавець передав орендареві за плату у тимчасове користування для розміщення офісу (магазин і склад), зокрема, частину нежилих будівель, розташованих за адресою: Одеська область, м.Одеса, вул. Рішельєвська (Леніна), буд. 14, які в цілому складаються із нежилих будівель, позначених літерами А, А1, А2, В, В1, Д, загальною площею 2303,7 кв.м. Об'єкт оренди належить орендодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нежилі будівлі, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 26.12.2003 №029167.

Пункт 4.1.18 вказаного договору містить положення, відповідно до яких орендодавець підтверджує, що орендар має право надавати об'єкт оренди у суборенду ТОВ "Паритет-Смік", при цьому додаткова згода від орендодавця не потрібна.

19.11.2012 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 («орендар») та ТОВ "Паритет-Смік" («суборендар») укладено договір суборенди, згідно з умовами якого орендар передав суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенда) для розміщення офісу (магазин і склад) вказані вище нежитлові приміщення.

Відповідно до положень пункту 4.1.27 цього договору суборенди суборендар має право уступати своє право користування об'єктом суборенди або його частиною лише за попередньою письмовою згодою орендаря. Дозволом, в даному випадку, вважаться лист з вказівкою на можливість уступки права користування конкретним суборендарям.

Листами №1/11 від 20.11.2012, №1/03 від 26.03.2012 орендар повідомив ТОВ "Паритет-Смік" щодо відсутності заперечень проти передачі останнім орендованих приміщень у суборенду ТОВ "Торгова мережа "АРБЕР" строком до 14.01.2016.

В подальшому 31.03.2013 року між ТОВ "Паритет - Смік" ("орендар") та ТОВ "Торгова мережа "АРБЕР" ("суборендар") було укладено договір суборенди (далі- договір від 31.03.2013), за умовами якого позивач передає відповідачеві за плату у тимчасове користування (суборенду) частину нежитлових приміщень (далі-об'єкт суборенди) загальною 131,8 кв.м, що є частиною приміщення, яке перебуває у користуванні орендаря на підставі договору оренди від 19.11.2012, укладеного між орендарем та ОСОБА_3 (21/1000 частин нежилих будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська (Леніна), буд. 14). Об'єкт суборенди належить на праві власності приватному акціонерному товариству "Компанія "ПОЛАКС".

За умовами пункту 1.2 договору від 31.03.2013 об'єкт суборенди буде використовуватись для розміщення магазину непродовольчих товарів під торговою маркою "Arber".

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що передача об'єкта суборенди орендарем, прийняття його суборендарем і повернення об'єкта суборенди при припиненні або розірванні даного договору оформлюється актами прийому-передачі, підписаними сторонами.

31.03.2013 сторонами складено та підписано відповідний акт прийому-передачі об'єкта суборенди.

Згідно з пунктами 3.1, 3.7 договору від 31.03.2013 за користування об'єктом суборенди суборендар щомісячно зобов'язаний сплачувати суборендну плату на розрахунковий розрахунок орендаря в національній валюті України гривні, місячний розмір якої становить суму, що еквівалента 6000 доларів США за курсом НБУ на день оплати; розмір суборендної плати визначається з ПДВ, плата за суборенду по даному договору сплачується щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У пункті 3.9 договору від 31.03.2013 сторонами узгоджено, що в разі виникнення не з вини суборендаря ситуації, яка унеможливлює використання об'єкта суборенди за цільовим призначення, визначеним в пункті 1.2 цього договору, суборендар не сплачує суборендну плату за відповідну кількість календарних днів, протягом яких не мав можливості використовувати приміщення; факт виникнення вищезазначеної аварійної ситуації підтверджується довідкою відповідної комунальної служби або складенням акта, який підписують представники сторін цього договору.

Суборендна плата не включає в себе комунальні платежі, а саме: оплату за спожиту воду, газ електроенергію, каналізацію та водостік; ці платежі компенсуються суборендарем власнику приміщення згідно умов договору про використання інфраструктурних мереж та компенсацію експлуатаційних витрат, який суборендар зобов'язаний укласти окремо (пункт 3.5 договору від 31.03.2013).

Слід зазначити, що на виконання вимог пункту 3.5 договору суборенди від 31.03.2013 між приватним акціонерним товариством «Компанія «Полакс» («власник мереж», «власник обєкту оренди») та ТОВ "Торгова мережа "АРБЕР" («користувач») 01.04.2014 було укладено договір про використання інфраструктурних мереж та компенсацію експлуатаційних витрат, за умовами якого власник мереж в приміщеннях, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Рішельєвська, 14, загальною площею 131,8 кв.м забезпечує користувачу надання комунальних послуг: електропостачання, холодне водопостачання, газопостачання (опалення), каналізація та водостік, а користувач компенсує власнику мереж з моменту укладення цього договору понесені ним витрати.

У пункті 5.1 договору від 31.03.2013 сторони погодили, що договір діє до 14.01.2016.

Згідно з пунктом 4.1.11 договору від 31.03.2013 у випадку закінчення строку його дії або розірвання суборендар зобов'язаний звільнити приміщення в семиденний строк, в іншому випадку усе майно, що буде залишене в приміщенні після зазначеного в даному пункті строку буде вважатися сміттям та не підлягає поверненню суборендарю.

Пунктом 4.1.8 договору від 31.03.2013 передбачено право кожної сторони розірвати договір в односторонньому порядку. У випадку дострокового розірвання даного договору сторона, яка ініціювала розірвання договору, повинна письмово попередити іншу сторону про це за два місяці до розірвання, при цьому з моменту одержання стороною такого повідомлення вважається, що сторона, яка ініціювала таке розірвання, надіслала остаточне повідомлення про розірвання. Повідомлення надсилається на адресу, що зазначена в розділі 10 даного договору. Повідомлення вважається одержаним датою, яка зазначена у повідомленні про вручення, що складається поштовою/кур'єрською службою. У разі неможливості вручення (відсутності суборендаря або орендаря за вказаною адресою, відмови від одержання тощо) датою одержання вважається дата складання поштовою/кур'єрською службою документа про неможливість вручення.

Положеннями пунктів 5.2, 5.3 договору від 31.03.2013 також визначено, що даний договір може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря у випадку порушення суборендарем своїх зобов'язань по сплаті суборендної плати та інших платежів по договору. При умові наявності у суборендаря заборгованості перед орендарем по сплаті належних за даним договором платежів понад 14 календарних днів, орендар має право розірвати даний договір. В такому випадку з моменту надсилання орендарем повідомлення на адресу суборендаря, визначеного розділом 10 даного договору, такий договір вважається розірваним з моменту одержання повідомлення про розірвання. Повідомлення надсилається на адресу, що зазначена в розділі 10 даного договору. Повідомлення вважається одержаним датою, яка зазначена у повідомленні про вручення, що складається поштовою/кур'єрською службою. У разі неможливості вручення (відсутності суборендаря за вказаною адресою, відмови від одержання тощо) датою одержання вважається дата складання поштовою/кур'єрською службою документа про неможливість вручення. У випадку дострокового розірвання договору сума "Забезпечувального платежу", встановленого пунктом 3.1.2 договору зараховується в рахунок оплати суборендної плати за останній місяць суборенди, якщо така буде мати місце, а в разі неповної кількості днів роботи, підлягає поверненню на розрахунковий рахунок суборендаря.

За умовами договору (пункти 7.2, 7.4 договору від 31.03.2013) за прострочення виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.7 даного договору, крім випадків, коли це виявилось результатом дій орендаря, суборендар виплачує орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої до оплати суми, за кожен день прострочення; при порушенні суборендарем своїх зобов'язань, передбачених пунктами 3.1, 3.1.2, 3.7, 3.8 та пункту 4.1.3 договору, крім випадків, коли це виявилось результатом дій орендаря, суборендар виплачує орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення від простроченої до оплати суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до пунктів 7.5, 7.6 договору від 31.03.2013 за прострочення виконання зобов'язань, передбачених пунктами 3.7, 3.8 більш ніж на 6 днів, крім випадків, коли це виявилось результатом дій орендаря, суборендар виплачує орендарю штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми орендної плати, визначеної пунктом 3.1 даного договору, за кожний випадок такого прострочення; у разі розірвання даного договору у порядку, передбаченому пунктом 5.3 договору, суборендар повинен сплатити пеню і штраф, вказані в пунктах 7.4 та 7.5 за відповідну кількість днів прострочення.

В порушення вимог договору від 31.03.2013 ТОВ «Торгова мережа «АРБЕР» суборендна плата сплачувалась несвоєчасно та не у повному обсязі.

Впродовж дії договору позивачем неодноразово надсилались відповідачу попередження про розірвання договору в разі непогашення заборгованості з суборендної плати, а саме: листи від 07.03.2014, 18.03.2014, 27.05.2014 та 29.05.2014, але в подальшому сторони погоджувались, що договір не є розірваним і продовжували його виконувати.

Між тим листом від 04.07.2014 за №4/07/14-01 ТОВ "Паритет - Смік" надіслав на адресу ТОВ «Торгова мережа «АРБЕР», визначену розділом 10 договору від 31.03.2013, що вбачається з поштової квитанції з описом вкладення та з відміткою поштової організації про прийняття поштового відправлення до пересилання від 07.07.2014, повідомлення про розірвання договору суборенди та необхідність звільнення суборендованого приміщення.

Як свідчить поштова квитанція та копія конверту, вказане повідомлення не було отримано відповідачем та було повернуто позивачу без вручення 11.08.2014 з відміткою поштової організації "за закінченням терміну зберігання".

Відповідач листом від 13.08.2014 №175 повідомив позивача про те, що 30.05.2014 в приміщенні магазину "Аrbеr" представником ТОВ "Паритет - Смік" була здійснена спроба заміни замків, а потім припинена подача електроенергії, внаслідок чого ТОВ «Торгова мережа «АРБЕР» не мало змоги користуватися приміщенням за його призначенням відповідно до умов договору, а тому оскільки з 30.05.2014 магазин не працював у зв'язку з відсутністю освітлення, знеструмленням електроприладів (касовий апарат, модем, компютер), нефункціонуванням охоронної сигналізації, нарахування суборендної плати припиняється саме з цієї дати через неможливість у повному обсязі користування приміщенням із-за обставин, за які суборендар не відповідає.

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості по орендній позивач звернувся до ТОВ «Торгова мережа «АРБЕР» з позовом (в редакції заяви від 11.11.2014) про стягнення 717014,45 грн суборендної плати за період з лютого 2014 року по 19.11.2014 року; 49425,48 грн пені за період з 21.08.2013 по 19.11.2014 (за прострочення сплати орендної плати, нарахованої по липень 2014 року); 8071,57 грн 3 % річних за період з 21.08.2013 по 19.11.2014 (за прострочення сплати орендної плати, нарахованої по липень 2014 року); 48270,15 грн інфляційних втрат за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року (за прострочення сплати орендної плати, нарахованої по липень 2014 року); 69597,65 грн штрафу 10%, який складає суму штрафів за кожним випадком прострочення сплати орендних платежів за період з серпня 2013 року по липень 2014 року, 567720 грн штрафу за неповернення приміщення, а також позивач просив відшкодувати понесені ним витрати у сумі 6354,92 грн, пов'язані з явкою його представників у судові засідання (витрати на бензин для відрядження з Києва до м. Одеси) та сплачений ним судовий збір у розмірі 29201,99 грн.

Місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у прийнятті до розгляду вимоги ТОВ "Паритет - Смік" про стягнення 567720 грн штрафу за неповернення приміщення, викладеної в заяві від 11.11.2014, оскільки така додаткова вимога заявлена поза обсягом процесуальних прав позивача, що визначені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 418344,55 грн суборендної плати, місцевий суд виходив із того, що договір від 31.03.2013 було розірвано 11.08.2014.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення дати розірвання договору від 31.03.2013, враховуючи положення його пункту 5.3 та докази одержання (складення поштовою службою документа про неможливість вручення) повідомлення від 11.08.2014 про розірвання договору суборенди. Відсутній щодо зазначеної обставини і спір між сторонами.

При цьому, як вбачається із пункту 4.1.11 договору від 31.03.2013 у випадку закінчення строку дії договору або його розірвання суборендар зобовязаний звільнити приміщення в семиденний строк. Тобто, з цього слідує, що після моменту розірвання договору (11.08.2014) відповідач міг користуватись суборендованим майном на законних підставах ще 7 днів, тобто до 18.08.2014.

Враховуючи наведене, Господарський суд Одеської області обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ "ПАРИТЕТ-СМІК" про стягнення з відповідача заборгованості по суборендній платі в сумі 418344,55 грн, що виникла за період з 01.02.2014 по 18.08.2014. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості по суборендній платі місцевим господарським судом підставно відмовлено, оскільки положення укладеного між сторонами договору суборенди від 31.03.2013 не містять умов щодо обов'язку відповідача сплачувати суборендну плату після розірвання договору, яке відбулося 11.08.2014, до моменту фактичного повернення майна.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до положень частини першої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною третьою статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

За приписами статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Правилами статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи наведені вище норми, положення пунктів 7.2, 7.5 договору від 31.03.2013 та обставини справи, місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення 49425,48 грн пені, нарахованої за період з 21.08.2013 по 19.11.2014 (за прострочення сплати суборендної плати по липень місяць 2014 року включно) та 69597,65 грн штрафу (10% від суми прострочених платежів з серпня місяця 2013 року по липень місяць 2014).

Підставно задоволено господарським судом першої інстанції і позовні вимоги про стягнення 8071,57 грн 3% відсотків річних за період з 21.08.2013 по 19.11.2014, а також 47859,6 грн інфляційних втрат за період з вересня місяця 2013 року по жовтень місяць 2014 року, оскільки відповідно до правил статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак при визначенні суми інфляційних втрат за період з серпня місяця по жовтень місяць 2014 позивачем було допущено арифметичні помилки (замість суми 22766,94 грн зазначено 23177,49 грн), що залишилося поза увагою місцевого господарського суду, а тому оспорене рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Доводи апеляційної скарги стосовно неможливості використання суборендованого приміщення починаючи з 30.05.2014 у звязку з знеструмленням до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки скаржником не доведено неможливості використання суборендованого приміщення з метою, яка переслідувалась сторонами при укладенні договору (використання приміщення для розміщення магазину з продажу непродовольчих товарів).

У пункті 3.9 договору від 31.03.2013 сторонами узгоджено, що в разі виникнення не з вини суборендаря ситуації, яка унеможливлює використання об'єкту суборенди за цільовим призначенням, визначеним у пункті 1.2 цього договору суборендар не сплачує суборендну плату за відповідну кількість календарних днів протягом яких не мав можливості використовувати приміщення. Факт виникнення вищезазначеної аварійної ситуації підтверджується довідкою відповідної комунальної служби або складенням акта, який підписують представники сторін цього договору.

Акт про знеструмлення від 30.05.2014 складено відповідачем одноособово, докази направлення його на адресу позивача чи відмови останнього від підписання цього акту скаржником не надано.

Лист приватного акціонерного товариства "Компанія «Полакс» №18 від 05.06.2014 містить повідомлення про припинення дії укладеного між ним та відповідачем договору про використання інфраструктурних мереж від 01.04.2014 та попередження про намір власника мереж припинити подачу електроенергії до нежитлових приміщень, розташованих у м. Одесі по вул. Рішельєвська, 14, проте не свідчить про припинення електропостачання до суборендованих скаржником приміщень з 31.05.2014.

Довідка товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона» №6/49 від 15.09.2014 підтверджує факт надання додаткових послуг цілодобової охорони у вигляді мобільного терміналу (кнопки термінового виклику) в період з 24.06.2014 по 31.07.2014 з причин припинення електропостачання на охоронний прилад, що повідомлені безпосередньо самим замовником, тобто ТОВ «Торгова мережа «Арбер».

Для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України необхідним є встановлення чіткого періоду, протягом якого відповідач не міг користуватися майном, оскільки вказана норма звільняє орендаря від сплати орендної плати лише на час неможливості користування предметом оренди.

Позивачем не надано належних в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження неможливості використання суборендованого майна через обставини, за які він не відповідає. Навпаки із змісту рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2015 у справі №916/4416/14 за позовом ТОВ «Торгова мережа «Арбер» до приватного акціонерного товариства «Компанія «Полакс» про стягнення 124347,52 грн збитків вбачається, що протягом спірного періоду магазин, розташований у суборендованих приміщеннях, працював, а скаржником здійснювалась господарська діяльність відповідно до його коду КВЕД. Вказане рішення не оскаржувалось і набрало законної сили 13.03.2015.

Твердження апелянта щодо неправомірності одночасного стягнення штрафу та пені за неналежне виконання зобовязання стороною є безпідставними, оскільки пеня та штраф є самостійними видами юридичної відповідальності. В даному випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз- у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

В задоволенні вимог позивача про відшкодування понесених ним витрати у сумі 6354,92 грн, пов'язаних з явкою його представників у судові засідання (витрати на бензин для відрядження з Києва до м. Одеси), місцевим господарським судом було обґрунтовано відмовлено з огляду на те, що залучені до матеріалів справи подорожні листи службового легкового автомобіля КІА Черато, виписані на імя водія ОСОБА_4, акти звірки товарів/наданих послуг на АЗС не можуть вказувати на те, що ТОВ "Паритет-Смік" були понесені витрати саме у сумі 6354,92 грн та що такі витрати повязані з розглядом даної справи.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 Про судове рішення).

Оспорене судове рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2014 не в повному обсязі відповідає цим вимогам, а тому підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат та судового збору.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа АРБЕР залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2014 у справі №916/3445/14 змінити в частині стягнення інфляційних втрат та судового збору, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа АРБЕР на користь товариства з обмеженою відповідальністю Паритет-Смік 418344,55 грн заборгованості по суборендній платі, 49425,48 грн пені, 8071,57 грн 3% річних, 47859,60 грн інфляційних, 69597,65 грн штрафу та 11865,98 грн витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити».

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 08.07.2015.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна