ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа № 921/66/15-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П. Матущака О.І.

при секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес Агро» за вих. № 14 від 06.04.2015 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.03.2015 року

у справі № 921/66/15-г/7

за позовом: Приватного підприємства «Прогрес-Агро», с. Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Доше», м. Луцьк

до відповідача-2: Приватного підприємства «Кронос Вест», м.Теребовля Тернопільської області

про визнання недійсним договору поруки № 1 від 10.12.2013 року, укладеного між Приватним підприємством «Прогрес Агро», Товариством з обмеженою відповідальністю «Доше» та Приватним підприємством «Кронос Вест».

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача-1: ОСОБА_1 довіреність б/н від 24.12.2014 року;

від відповідача-2: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

ПП «Прогрес-Агро» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до ТзОВ «Доше», ПП «Кронос Вест» про визнання недійсним договору поруки №1 від 10.12.2013р., укладеного між Приватним підприємством «Прогрес Агро», ТзОВ «Доше» та ПП «Кронос Вест».

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.03.2015 року (суддя Стадник М.С.) в позові ПП «Прогрес-Агро» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПП «Прогрес Агро» подало апеляційну скаргу за вих. № 14 від 06.04.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.03.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд не звернув уваги на те, що умови договору поруки не відповідають законодавству України.

Відповідачами не подано відзивів на апеляційну скаргу.

Позивач, відповідач 2 явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Позивачем було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у судове засідання. Дане клопотання колегією суддів відхилене оскільки відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. Позивачем не було подано клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд даної справи на 30.06.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2012 року між ТзОВ «Доше» (постачальник) та ПП «Кронос Вест» (дистриб'ютор) було укладено дистрибюторський договір №45. Згідно умов договору постачальник зобовязався постачати дистриб'ютору за його замовленням та його транспортом товар (премікси та корми для свиней), на умовах EXW місце поставки склад постачальника, згідно міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкомтермс-2010", кількість та вартість якого зазначається у накладних, та вважається поставка виконаною з моменту підписання таких, місце поставки м.Луцьк, вул.Рівненська,76,а, Волинська обл.(п.2.1,3.3,4.1,6.1-6.6 договору).

З моменту прийняття товару до дистриб'ютора переходить право власності на товар та всі ризики. Разом з товаром постачальник повинен передати дистриб'ютору: товарнотранспортну накладну, податкову накладну, посвідчення про якість товару та ветеринарне свідоцтво (п.7.7.7.8 договору).

Дистриб'ютор бере на себе зобов'язання здійснювати у безготівковій формі оплату вартості одержанного товару яка зазначається у Прайс листі, та накладних, в розмірі 30 % передоплати та післяоплату у розмірі 70% не більше ніж на 30 календарних днів з моменту поставки дистриб'юції (п.п. 2.1,3.1,3,2,8.1договору).

Договір діє до 31.12.2012р., та не підлягає автоматичній пролонгації (п.14.2 договору).

Згідно укладеної між сторонами 29.12.2012р. додаткової угоди до договору термін дії дистриб'юторського договору встановлено до 31.12.2013р.

На забезпечення виконання ПП «Кронос Вест» зобов'язань по дистриб'юторському договору, 10.12.2013 року між ПП «Кронос Вест» (боржник), ПП «Прогрес Агро» (поручитель) та ТзОВ «Доше» (кредитор) було укладено договір поруки №1 від 10.12.2013 р.

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за невиконання частини зобовязань ПП «Кронос Вест» (боржник), що виникли з дистрибюторського договору №45 від 05.06.2013р., в сумі 406 104,00грн.

При порушені боржником зобов'язання перед кредитором, поручитель взяв на себе зобовязання оплатити борг з дня отримання вимоги у наступні терміни: до 31.01.2014р. - 150000.00грн.; до 31.03.2014р. -150000.00грн., до 31.05.2014р. -106104,00грн. У разі одержання вимоги кредитора повідомити про це боржника (п.п.5.1.1.5.1.2 договору поруки).

Після виконання зобовязання боржника за основним договором до поручителя переходять усі права кредитора за договором (п.5.3.1 договору поруки).

Кредитор у разі невиконання боржником зобовязання протягом одного року має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобовязань (п.5.4.1 договору поруки).

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії основного договору (п.7.1 договору поруки).

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору поруки №1 від 10.12.2013р., посилаючись на не відповідність його умов статутним цілям діяльності підприємства щодо одержання прибутку, а тому юридична особа, яка укладала угоду перевищила дієздатність, оскільки отримання прибутку не було метою таких угод.

Також, позивач стверджує, що вказаний договір поруки не передбачає ані прямо, ані опосередковано правових механізмів перерозподілу економічної вигоди від отримання та використання коштів за реалізовану продукцію від ПП «Кронос Вест», існування яких дозволяло зробити висновок про наявність обґрунтованої економічної зацікавленості у даній угоді і відповідальність дій по її укладенню статутним цілям діяльності підприємства.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1,3 ст. 215 ЦК України).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Щодо вимог передбачених ст. 241 ЦК України, згідно якої правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою то настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (правова позиція викладена у п.3.4 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 року N 11, постанові Верховного Суду України від 10 .04. 2012р. у справі №3-16гс12).

Судом встановлено, що кредитором (ТзОВ «Доше») було надіслано на адресу поручителя (ПП «Прогрес Агро») письмову вимогу №225 від 10.12.2013р. про сплату грошового зобовязання в сумі 406104,00 грн., згідно договору поруки від 10.12.2013 року.

У зв'язку з невиконанням поручителем суми зобовязань у строки передбачені п.5.1.1договору поруки, кредитор направив на його адресу претензію № 27 від 04.03.2014р.

За результатами розгляду претензії зазначеній у відповіді від 15.04.2014р., поручитель повідомив кредитора про тимчасову неможливість виконати зобовязання у зазначені договором поруки строки, посилаючись на тимчасову неплатоспроможність та готовність провести розрахунки у вересні жовтні 2014р., враховуючи, що збір урожаю посівних культур з яких підприємство може погасити борг, а саме цукрові буряки, кукурудза, соя, припадає на осінь, при цьому не виключає можливість здійснення погашення і раніше.

Як вбачається з банківських виписок ПП «Прогрес Агро» перераховувало на рахунок ТзОВ «Доше» частину коштів на виконання умов договору поруки № 1 від 10.12.2013 року.

Отже, матеріалами справи доведено, що позивачем частково виконувались умови договору поруки.

Також, матеріалами справи підтверджено, що договір поруки укладено у відповідності до норм чинного законодавства та волевиявлення сторін, з огляду на наступне.

Так, договір поруки укладений в письмовій формі. Зміст договору поруки відповідає реальним зобовязанням боржника ПП «Кронос Вест», які поручитель (ПП «Прогрес Агро») зобовязався виконати перед кредитором - ТзОВ «Доше». Договір поруки підписаний з боку ПП «Прогрес Агро» - керівником підприємства ОСОБА_2, повноваження якого підтверджені протоколом №1 від 15.10.2013р., та наказом №18 від 15.10.2013р., та який згідно ст.ст. 9.15, 9.18 Статуту підприємства є одноосібним виконавчим органом, який без доручення діє від імені підприємства, в тому числі укладає договори. Від ТзОВ «Доше» договір поруки підписаний Генеральним директором ОСОБА_3 повноваження якого протоколом №7 загальних зборів учасників ТзОВ «Доше» від 31.07.2009р., та наказом №20.11.2009р.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача щодо недійсності договору поруки є необґрунтованими. Відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив ПП «Прогрес-Агро» в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору поруки №1 від 10.12.2013р. укладеного між Приватним підприємством «Прогрес Агро», ТзОВ «Доше» та ПП «Кронос Вест».

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.03.2015 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.03.2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено та підписано 06.07.2015 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.