ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 911/1949/15

Розглянувши матеріали справи за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Бровари

про стягнення 36300,01 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач ) про стягнення 36300,01 грн.

Провадження у справі №911/1949/15 порушено відповідно до ухвали суду від 05.05.2015 року та призначено справу до розгляду на 09.06.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 09.06.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 23.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 23.06.2015 року не зявився, відзив на позов не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 13.03.2013 року між ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (позивач або Банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач або Позичальник) укладений Кредитний договір №10/МК-2013 (надалі - Кредитний договір).

Згідно п.п. 1.1.-1.2., 3.4. Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в національній валюті у сумі 100 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення 12.03.2014 року, а відповідач зобовязувався повертати позивачу кредит щомісячно частинами, згідно Графіка повернення кредиту та сплати відсотків (Додаток №1 до Кредитного договору), а також сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом із розрахунку 35 процентів річних.

13.03.2013 року на забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором позивач та відповідач уклали Договір застави товарів в обороті № 10/З-2013 (надалі також Договір застави).

У відповідності до умов Договору застави (пункти 1.1., 1.2., 2.1., 2.2. Договору застави) відповідач передав в заставу позивачу власне рухоме майно (товари в обороті), а саме: жіночий та чоловічій одяг із шкіри та хутра загальною заставною вартістю 200 000,00 грн. (надалі Предмет застави), як забезпечення вимог позивача, що випливають з Кредитного договору (пункт 1.1. Договору застави).

Повний перелік переданого в заставу рухомого майна (Предмет застави) викладений в Додатку до Договору застави. Предмет застави знаходиться за адресами:

- Київська область, місто Бровари, вул. Вінниченка, буд. 19;

- Київська область, місто Бровари, вул. Лагунової, буд. 4-б;

- ЦТ «Даринок» місто Київ, вул. Магнітогорська,1а (магазин ВО-17; зал 3, ряд №18, місце № 2, магазин ВО-39).

19.03.2013 року відомості про забезпечувальне обтяження вказаного рухомого майна внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (копія витягу з Державного реєстру додається).

Позивач повністю виконав свої зобовязання за Кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти відповідно до умов п.п. 1.1.-1.2. Кредитного договору. Факт отримання коштів Позичальником підтверджується меморіальними ордерами №24426/1 від 13.03.2013 року та №24426/2 від 13.03.2013 року та виписками з особових рахунків Позичальника.

Позичальник здійснював часткове погашення суми отриманого кредиту протягом квітня 2013 року липня 2014 року, однак з порушенням строків сплати, а саме: 15.04.2013р. 6 855,61 грн., 15.05.2013р. 7 340,51 грн., 14.06.2013р. 7 551,67 грн., 15.07.2013р. 7 693,87 грн., 19.08.2013р. 1 902,58 грн., 02.09.2013р. 6 020,00 грн., 21.10.2013р. 6 084,11 грн., 09.01.2014р. 1 302,74 грн., 31.01.2014р. 3 835,88 грн., 17.02.2014р. 3 262,33 грн., 12.03.2014р. 2 448,82 грн., 31.03.2014р. 3 861,04 грн., 14.04.2014р. 3 229,47 грн., 30.05.2014р. 3 315,48 грн., 20.06.2014р. 3 969,75 грн., 23.06.2014р. 1 030,14 грн., 31.07.2014р. 3 738,25 грн.

Своєчасне повернення суми кредиту та сплати відсотків припинилося з серпня 2013 року, останній платіж по погашенню простроченої заборгованості по сумі кредиту та прострочених відсотках було здійснено в липні 2014 року.

На даний час заборгованість відповідача по Кредитному договору по сумі кредиту становить 26 557,75 грн. по нарахованим та несплаченим відсоткам - 6 926,84 грн.

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що розрахунок відсотків (процентів) по кредиту здійснюється позивачем за весь період користування кредитними коштами, тобто до повного погашення заборгованості по кредиту. Відсотки (проценти) за користування кредитом сплачуються Позичальником щомісячно, відповідно до графіка, та одночасно з поверненням кредиту.

Відповідно до пункту 5.2. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (повернення суми кредиту та сплати відсотків) Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діє у період, за який нараховується пеня) від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення.

Станом на 29.04.2015 року борг за Кредитним договором Позичальником не погашено. Заборгованість за кредитом, відсотками та неустойкою (пеня) становить 36 300,01 грн., в т.ч.: заборгованість за кредитом в сумі 26 557,75 грн.; заборгованість за процентами в сумі 6 926,84 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1 922,32 грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків (процентів) в сумі 893,10 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Відповідно до пункту 3.3.3. Договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобовязання застава зберігається в початковому обсязі.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Стаття 20 Закону України «Про заставу» передбачає, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

В порядку ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до пунктів 1.1., 3.3.4. Договору застави позивач має право за рахунок вартості заставленого майна задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи основну суму боргу по кредиту, відсоткам, штрафним санкціям та пені, необхідні витрати на утримання та реалізацію заставленого майна.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Банк 27.04.2015 року зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Інших обтяжувачів на предмет застави в реєстрі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 року № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2014 року прийнято рішення № 92 про запровадження з 18.09.2014 року процедури ліквідації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.

Відповідно до статей 47, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду: діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

Згідно з положенням ч. 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до положень частини 3 ст. 37 зазначеного вище Закону, на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача в повному обсязі в розмірі 2% від вартості спірного майна, але не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. В рахунок погашення заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Вінниченка, буд. 19, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за Кредитним договором №10/МК-2013 від 13.03.2013 року в сумі 26 557,75 грн. заборгованості по кредиту, 6 926,84 грн. заборгованості за відсотками, 1 922,32 грн. пені за прострочення сплати (повернення) кредиту, 893,10 грн. пені за прострочення сплати відсотків (процентів) звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (01033, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, б. 6/8, ідентифікаційний код в ) на предмет застави за Договором застави товарів в обороті №10/З-2013 від 13.03.2013 року: рухоме майно (товари в обороті жіночий та чоловічій одяг із шкіри та хутра), що знаходиться за адресами: Київська область, місто Бровари, вул. Вінниченка, буд. 19; Київська область, місто Бровари, вул. Лагунової, буд. 4-б; ЦТ «Даринок» місто Київ, вул. Магнітогорська,1а (магазин ВО-17; зал 3, ряд №18, місце № 2, магазин ВО-39) та належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Вінниченка, буд. 19, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Вінниченка, буд. 19, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України 1827 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик