ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 року Справа № 904/4127/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №36 від 01.01.15;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №060315 від 06.03.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/4127/15

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ", м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 12984 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/4127/15 (суддя Ярошенко В.І..) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (51938, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Матросова, буд. 19; ідентифікаційний код 33442626) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код 01073828) на поточний рахунок ВСП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" ДП "Придніпровська залізниця" (р/р 601) Дніпропетровське регіональне відділення ПАТ "АБ "Експрес-Банк" , МФО 322959) штраф в розмірі 7000 грн. та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, матеріалами справи доведено вину відповідача та правомірність нарахування позивачем відповідачу штрафу у сумі 12984, 80 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ", звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що матеріали справи свідчать про відсутність завдання збитків ДП "Придніпровська залізниця", тоді як сума штрафу за встановлені залізницею порушення становить 12 984,00 грн.

Так, 02.11.14р. відповідачем при оформлені накладеної на відправку полу вагонів, зі станції Іллічівськ Одеської залізниці на станцію Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці помилково зазначено невірний код вантажоодержувача.

08.11.14р. відповідача самостійно виявив помилку в накладній наданій для перевезення та звернувся до начальника станції Іллічівськ Одеської залізниці з листом про надання телеграми на станцію Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці про виправлення коду вантажоодержувача, зазначений факт підтверджується листом №67/05-1 від 08.11.14р.

08.11.14р. зі станції Іллічівськ Одеської залізниці відправлено телеграму про виправлення коду вантажоодержувача, яка отримана станцією Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці до прибуття вагонів.

09.11.14р. після отриманні телеграми № 6 від 08.11.14р. станцією Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці виправлено код вантажоодержувача та вагони своєчасно видано належному вантажоодержувачу 11.11.14р. в день надходження вагонів.

Отже на думку скаржника, відповідач завчасно виправи помилку в накладній, а саме до прибуття вагонів на станцію Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці, таким чином жодних збитків позивачу завдано не було.

Крім того, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, яке підтверджується належними доказами, а також враховуючи той факт, що належна до сплати сума штрафних санкцій надмірно велика порівно зі збитками (відсутністю збитків) відповідач наполягає на зменшені розміру штрафу до розміру провізної плати, що складає 2 596,80 грн.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 06.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

02.11.2014 зі станції відправлення Іллічівськ Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (далі - відповідач) відправило на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці порожні власні вагони № 55117683, по накладній № 40175960 та № 55119432 по накладній № 40175994.

Згідно із залізничними накладними №№ 40175960, 40175994 порожні вагони №№ 55117683, 55119432 направлялись на адресу одержувача: МЧ-3, який знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 29, код вантажоодержувача 9781 (а.с. 10-11).

08.11.2014 на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телеграма № 6 , в якій вказано, що у накладних №№ 40175960, 40175994 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вірним є код МЧ-3: 9241 (а.с. 13).

09.11.14р. після отримання телеграми № 6 від 08.11.14р. станцією Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці виправлено код вантажоодержувача та складено акт загальної форми ГУ-23 №3627 від 09.11.14р. (а.с. 12)

На станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці вагони прибули 11.11.2014.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними Статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи, вагони, які направлялись по накладних №№ 40175960, 40175994 на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці є власністю ТОВ "Інтерлізінвест".

У п.5 вищезазначених накладних (які заповнюються відправником) зазначено код отримувача вантажу 9781.

08.11.2014 на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телеграма № 6, в якій вказано, що у накладних №№ 40175960, 40175994 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вірним є код МЧ-3: 9241 (а. с. 13).

09.11.14р. після отримання телеграми № 6 від 08.11.14р. станцією Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці виправлено код вантажоодержувача та складено акт загальної форми ГУ-23 №3627 від 09.11.14р. (а.с. 12)

Відповідно до п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантажовідправник при заповненні перевізних документів заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Так, згідно з накладними №№ 40175960, 40175994 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає 2596, 80 грн. У зв'язку з чим, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 12984 грн.

Обставини, зазначені в акті загальної форми, свідчать про те, що при заповненні комплекту перевізних документів, відповідачем було невірно зазначено код одержувача, а тому позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ТОВ "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ" посилається на норми ст.83 ГПК України, ст.233 ГК України, зазначаючи, що позивачу, у звязку з неправильним зазначенням відомостей у накладній, не завдано збитків, тому вважає, що штраф повинен був бути зменшений до розміру провізної плати.

Відповідно до п.1 ст.233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст.551 Цивільного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невеликий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального Кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру штрафу це право суду, а не його обовязок, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Судом першої інстанції при прийняті рішення враховано фінансовий стан відповідача, який викликано сплатою суми кредиту у розмірі 70209249 доларів США, наданого на підставі кредитного договору, укладеного між відповідачем та Європейским банком реконструкції та розвитку (арк. с. 27-30), що підтверджується бухгалтерським балансом відповідача станом на 31 березня 2015 року (арк. с. 31-32), та зменшив розмір штрафу та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України до 7000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд приймаючи оскаржуване рішення не дослідив в повному обсязі матеріали справи, є необґрунтованими, оскільки рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 43,83 ГПК України. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів наявних в матеріалах справи та наданих апелянтом у підтвердження скрутного фінансового стану, які були досліджені судом та враховані при прийнятті рішення відповідно до вимог п. 3 ст. 83 ГПК України.

Нарахований позивачем на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків, тому доводи апелянта про не врахування судом тої обставини, що залізниця не понесла збитків не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі №904/4127/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 08.07.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд