РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015Справа №910/7373/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні"

До Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця)

про стягнення 616 доларів США 01 цент

Суддя Борисенко І.І. Представники сторін:

від позивача - Письмак О.Є - представник за довіреністю;

від відповідача - Бодрова С.В. , Корсун Ю.Ю.- представники за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення безпідставно списаних коштів у розмірі 616 доларів США 01 цент.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що списання відповідачем (Державною адміністраціїєю залізничного транспорту України (Укрзалізниця) з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні" суми в розмірі 616 доларів США 01 цент є безпідставним та неправомірним, оскільки АЗФ №140 та АЗФ №26, на які посилається Відповідач не містять належних доказів вини відправника у затримці вагону №56607625, та як наслідок не може бути підставою для списання коштів.

В ході розгляду справи представник позивача свої вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Суду надані для долучення до матеріалів справи пояснення від 04.06.2015р. на Відзив Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), які позивач просить врахувати під час розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що відповідно до даних, зазначених вантажовідправником у залізничній накладній №602888, вантаж було завантажено без участі залізниці, про що зроблено відмітку у графі « 22» накладної.

Дані, внесені в накладну, засвідчені підписом відправника (графа « 16»), тому на підставі пар.4 ст.12 СМГС: «Отправитель несет ответственность за все последствия неудовлетворительной погрузки, и, в часности он должен возместить железной дороге причиненный вследствии этого ущерб»

Відповідач також вказує, що Позивачем пропущено 9 місячний строк позовної давності, оскільки Згідно з пар. 1 ст.31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) претензії та позови одержувача або відправника до залізниць за договором перевезення можуть бути заявлені протягом 9 місяців.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні" та Державною адміністрацією залізничного транспорту Укрзалізниці укладено

договір №849-441 /2010-ЦЮ від 17 грудня 2010 року про організацію перевезень

транзитних вантажів залізницями України (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, цей Договір регулює відносини Сторін, пов'язані з організацією перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України у міжнародному залізничному сполученні, надання додаткових послуг, пов'язаних із цими перевезеннями, і оплатою їх Замовником за встановленими тарифами.

Пунктом 3.1 Договором передбачено, що розрахунки за цим договором

здійснюються через Розрахунковий центр згідно Тарифною політикою залізниць України за тарифами, встановленими Укрзалізницею.

Пунктом 3.11 Договору передбачено, що Розрахунковий центр на

підставі добового переліку списує кошти з особового рахунку Замовника за виконані залізницями України перевезення.

Пунктом 3.14 Договору, у свою чергу передбачено право Замовника при незгоді із сумою нарахованих та стягнутих провізних платежів у встановлений СМГС термін письмово повідомити Розрахунковий центр для проведення перевірки.

У січні 2014 року з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні" (Відповідача) № у Державному підприємстві «Український розрахунковий центр міжнародних перевезень» (далі - РЦП) списана сума у розмірі 4 923,80грн. додаткових зборів за перевезення прокату плоского із заліза або нелегірованої сталі не в рулонах, без подальшої обробки у власному вагоні №56607625 зі станції Новолипецк Південно - Східної залізниці (РФ) призначенням станція Чієрна над Тисою (ЖСР), залізнична накладна № AT 602888 (додаток №13).

За твердженнями Відповідача зазначена сума списана на підставі даних акта загальної форми ГУ-23 ст. Хутір-Михайлівський від 13.01.2014 року № 26 (додаток №15), складеного на відшкодування витрат залізниці по усуненню комерційної несправності вагона № 56607625, затримка якого відбулася на підставі акта загальної форми ГУ-23 ст. Хутір-Михайлівський від 12.01.20104 №140 (додаток №14).

Відшкодування залізниці таких не передбачених тарифами витрат, як витрати по виправленню стану навантаження вантажу в вагонах, визначено вимогами §4 ст. 13 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) лише у випадках затримки вагонів з вини відправника. Витрати залізниці, пов'язані із затримкою вагонів при перевезеннях у транзитному сполучені стягуються з платника/експедитора, під кодом якого здійснювалося перевезення відповідно до договору з транзитною дорогою на сплату провізних платежів із зазначеного перевезення.

Разом з тим всі витрати повинні бути зафіксовані окремо для кожного відправлення, внесені в залізничну накладну і підтверджені відповідними документами, якими, у даному випадку є акти загальної форми ст. Хутір - Михайлівський № 26 від 13.01.2014 року та №140 від 12.01.2014 року (далі - АЗФ №26 та АЗФ №140 відповідно).

Позивач вважає, що списання з ТОВ «ПВК В УКРАЇНІ» суми у розмірі 4 923,80грн. (вказаної позивачем в доларах США (616,01) є безпідставним та неправомірним, оскільки АЗФ № 140 та АЗФ № 26, на які посилається Відповідач, не містять належних доказів вини відправника у затримці вагону № 56607625, та як наслідок не можуть бути підставою для списання коштів.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до даних, зазначених вантажовідправником у залізничній накладній № 602888, вантаж було завантажено без участі залізниці, про що зроблено відмітку у графі « 22» накладної.

Дані, внесені в накладну, засвідчені підписом відправника (графа « 16»), тому на підставі § 4 статті 12 СМГС: «Отправитель несет ответственность за все последствия неудовлетворительной погрузки, и, в частности он должен возместить железной дороге причиненный вследствие этого ущерб».

По суті затримки вагону № .01.2014 по станції Хутір- Михайлівський Південно-Західної залізниці повідомляється.

Суду доведено, що при огляді поїзда № 2343 по прибуттю 12.01.2014 за допомогою системи відео нагляду АСК ЦВР у вагоні № 56607625 було виявлено наступне: завантажений чотирма прямокутними пакетами нижче бортів в один ряд по ширині та в один ярус по висоті, всі пакети завантажені в притул до лівого борту вагона, реквізити кріплення справні. За результатами зважування поїзда № 2343 на тензометричних динамічних вагах ВТВ25ДР1Т, згідно з даними протоколу зважування, в вагоні № 56607625 було виявлено поперечне зміщення загального центру тяжіння вантажу на 170 мм. Вагон було затримано для проведення контрольного зважування на тензометричних статичних вагах ВТВ 1 СТ та перевірки навантаження на колії з відсутньою контактною мережею.

За результатами комісійного контрольного зважування вагона було встановлено поперечне зміщення загального центру тяжіння вантажу на 190 мм, що є порушенням вимог підпункту 4.4 пункту 4 глави 1 додатку 14 до СМГС. При проведенні комісійного огляду було виявлено, що вантаж у вагоні завантажено з порушенням вимог п.п. 4.2.18 п. 4 глави 3 додатку 14 до СМГС, а саме: всі чотири пакети вантажу завантажені в притул до лівого борту вагона, відстань між правим бортом вагона та вантажем становить 700 мм, поперечні розпірні бруски закріплено тільки з правого борту, з лівого борту вагона - відсутні. При цьому, сліди зсуву та пошкодження вантажу відсутні, зламаних та вибитих реквізитів кріплення немає, (витяг з додатку 14 додається), про що складено акт загальної форми станції Хутір- Михайлівський від 12.01.2014 № 140 «СП».

Таким чином, вантаж у вагоні №56607625 відправником було навантажено з порушенням правил розміщення та кріплення вантажів у вагонах, що не забезпечувало безпеку руху поїздів. Подальший рух цього вагона у складі поїзда був можливий тільки після усунення порушень навантаження.

Відповідно до п. 6.1 глави 1 додатку 14 до СМГС «предъявляемый к перевозке груз отправитель должен подготовить таким образом, чтобы в процессе перевозки были обеспечены безопасность движения поездов, сохранность груза и вагона».

Усунення порушень відбувалось 13.01.2014, складено акт загальної форми від 13.01.2014 станції Хутір - Михайлівській про усунення порушень навантаження та нарахування плати за затримку вагонів. Нарахування проводилось відповідно §4 статті 13 СМГС «Железной дороге должны быть возмещены произведенные ею расходы по перевозкам, не предусмотренные применяемыми тарифами, как, например, расходы по исправлению погрузки, расходы по перегрузке, связанной с исправлением погрузки, расходы по исправлению тары и упаковки, необходимой для сохранности груза, расходы по укрытию груза брезентами и за пользование самими брезентами в том случае, когда такое укрытие не лежит на обязанности железной дороги. Эти расходы должны быть установлены отдельно для каждой отправки и подтверждены соответствующими документами.

Указанные расходы вписываются железной дорогой в накладную и взыскиваются с отправителя, если расходы возникли на железной дороге отправления, или с получателя, если они возникли на железной дороге назначения. Если эти расходы возникли на транзитной железной дороге, они взыскиваются с отправителя или получателя в зависимости от того, кто из них оплачивает провозные платежи за перевозку по данной транзитной дороге. В случаях, когда провозные платежи за транзитные железные дороги оплачивает отправитель или получатель через плательщика (экспедиторскую организацию, фрахтового агента и др.), имеющего договор с транзитной железной дорогой на оплату провозных платежей, эти расходы взыскиваются с плательщика (экспедиторской организации, фрахтового агента и др.) по внутренним правилам, действующим на транзитных железных дорогах».

Суд погоджується з твердженням відповідача, що в даному випадку залізниця не завантажувала даний вантаж і вся відповідальність за незадовільне навантаження вантажу покладається на вантажовідправника.

Відповідно до пункту 2.2.10 типових договорів, які укладаються між Укрзалізницею та експедиторськими організаціями, про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України, експедитор повинен відшкодувати витрати Укрзалізниці, пов'язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, які експедируються замовником, що виникли на станціях залізниць України, через:неправильне оформлення вантажовідправниками перевізних документів, недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів залізницею (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю, закриття коду; інші причини, що не залежать від залізниці».

Відповідно до § 4 статті 9 УМВС відправник несе відповідальність за всі наслідки незадовільного навантаження, і, зокрема, повинен відшкодувати залізниці збиток. Також на підставі до § 4 статті 13 УМВС залізниці повинні бути відшкодовані витрати по перевезенням, у тому числі по виправленню навантаження.

Тому, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно нарахував додатковий збір за затримку вагона №56607625 через неправильне навантаження прокату плоского.

Крім того, Відповідач стверджує, що Позивачем пропущено 9 місячний строк позовної давності.

Згідно з § 1 ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі УМВС) претензії та позови одержувача або відправника до залізниць за договором перевезення можуть бути заявлені протягом 9 місяців.

Сума списана з Позивача в січні 2014 року згідно з переліком.

Відповідно до вимог додатку 19 статті 29 УМВС претензії щодо повернення платежів пред'являються до Департаменту комерційної роботи Укрзалізниці.

Відповідно до § 1 ст. 30 УМВС позов може бути пред'явлений тільки після заявления претензії згідно зі статтею 29 УМВС в терміни передбачені § 1 ст. 31 УМВС.

Згідно з § 3 ст. 31 УМВС перебіг строків давності призупиняється з дня пред'явлення претензії і продовжується з дня, коли залізниця повідомила заявника про результат розгляду претензії по суті. Якщо претензія залишена без відповіді, то перебіг строку давності поновлюється з моменту закінчення строку, встановленого в § 8 ст. 29 УМВС. Тобто, Відповідач вірно зазначає, що термін на пред'явлення позову сплив 24.10.2014 року.

Позивач звернувся з позовом лише 23.03.2015, тобто позивачем пропущено 9-ти місячний строк позовної давності, передбаченої УМВС. Також в § 4 ст. 31 УМВС зазначено, що претензії і вимоги, по яким сплив строк давності, не можуть бути пред'явлені також і у вигляді позовів.

Крім того, в п. З роз'яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» із змінами і доповненнями, внесеними 29.11.2007 № 01-8/917зазначено, що на відміну від права суду визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити строк, ст. 31 УМВС не надає такого права суду навіть за наявності поважних причин.

Оскільки перевезення по даній справі здійснювались у міжнародному залізничному вантажному сполученні, то для даної категорії перевезення Позивачем не дотримана процедура досудового врегулювання спору, а саме, вимоги, які Позивач пред'явив до Укрзалізниці не розглядалися по суті через непред'явлення останнім претензії разом з вищезазначеними документами, і відповідно, не можуть бути предметом розгляду даної справи.

Відповідно до 4.2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України порядок досудового врегулювання спорів визначається цим Кодексом, якщо інший порядок не встановлено діючим на території України законодавством, яке регулює конкретний вид господарських відносин. Конкретний вид господарських відносин - перевезення вантажів у міжнародному залізничному вантажному сполученні - регулюється УМВС, яка є спеціальною нормою права.

Що стосується Заяви Відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України, спеціальна позовна давність встановлюється тривалістю в один рік.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього кодексу).

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, і суд відмовляє Позивачу у позові по суті в зв'язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Таким чином, вантаж у вагоні № 56607625 відправником було навантажено з порушенням правил розміщення та кріплення вантажів у вагонах, що не забезпечувало безпеку руху поїздів. Подальший рух цього вагона у складі поїзда був можливий тільки після усунення порушень навантаження.

З цих підстав позивач не довів правомірність підстав для задоволення позову, у позові слід відмовити повністю із покладенням на позивача, відповідно до ст. 49 ГПК України судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.07.2015р.

Суддя І.І. Борисенко