РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/15222/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА»

до Дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної

акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про стягнення 5 374,46 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Рій О.В. - по дов. № 30 від 30.06.2015

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА» про стягнення з Дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 5 374,46 грн., з яких: 3 742,20 грн. основного боргу, 616,69 грн. пені, 984,20 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 31,37 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 19/11 від 26.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15222/15 та призначено її до розгляду на 07.07.2015.

Позивачем в судовому засіданні 07.07.2015 подано клопотання про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 616,69 грн. пені, 984,20 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 31,37 грн. - 3% річних.

Позивач в судовому засіданні 07.07.2015 підтримав позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 3 742,20 грн.

Відповідач в судове засідання 07.07.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.06.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу суду від 18.06.2015 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу: м. Київ, вул. Луначарського, 2, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 15.06.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 18.06.2015, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 26.06.2015, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 07.07.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТМА» (постачальник) та Дочірнім підприємством «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (покупець) було укладено договір поставки № 19/11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених у договорі, постачальник зобов'язується протягом строку дії договору передати у власність покупцю мішки та пакети, вироби з інших пластмас в асортименті (далі - товар), а покупець, в разі належної якості, зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його. Код товару згідно ДК 016:2010-13.92.2.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманої продукції не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3 742,20 грн. та нараховані за несвоєчасне виконання зобов'язань пеня в сумі 616,69 грн., збитки від зміни індексу інфляції в сумі 984,20 грн. та 3% річних в сумі 31,37 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши зміст договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 13.1. договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015.

У п. 3.2. договору визначено, що поставка кожної партії овару супроводжується наступними документами: рахунком-фактурою, видатковою накладною та податковою накладною.

Відповідно до п. 6.2. договору товар вважається переданим та переходить у власність покупця після підсипання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на партію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 3 742,20 грн., що підтверджується наступною видатковою накладною № АА-0001165 від 05.02.2015, довіреністю № 123/1-02-2015 від 04.02.2015, рахунком-фактурою № АВ-0002234 від 05.02.2015.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.4. договору визначено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється виключно в національній валюті України протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту поставки, згідно п. 3.2. договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 8.3.2. договору покупець зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений товар, згідно з п. 4.4. договору.

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої не оспорені відповідачем та становить 3 742,20 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 742,20 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Розглянувши подану позивачем заяву про часткову відмову від позову суд відзначає наступне

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до матеріалів справи. Ця заява підписується позивачем.

Згідно до ч. 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відмови позивача від позову суд перевіряє чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Судом роз'яснено представникам сторін про наслідки відповідних процесуальних дій та перевірено повноваження на вчинення цих дій у позивача.

Так, позивачем заява про відмову від позову подана за підписом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА» Рій О.В., який має повноваження на вчинення відповідних дій згідно довіреності № 30 від 30.06.2015.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА» про відмову від позову, суд відзначає, що відмова позивача від позову не суперечить діючому законодавству України та приймається судом, що у відповідності до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України тягне за собою припинення провадження у справі.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення 616,69 грн. пені, 984,20 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 31,37 грн. - 3% річних припинити.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (м. Київ, вул. Луначарського, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТМА» (м. Київ, вул. Вербицького, 1, ) 3 742 (три тисячі сімсот сорок дві) грн. 20 коп. основного боргу, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 10.07.2015.

СуддяВ.В.Сівакова