ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа № 911/1498/15

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" про стягнення суми,

за участю представників:

позивача: Грищенко О.М. (дов. б/н від 02.06.2014);

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" про стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-2 зобов'язань за договором поставки на умовах товарного кредиту № ТК260311/1 від 26.03.2011, відповідачем-1 за договором поруки № 07-04-2014-106 від 07.04.2014.

Ухвалою від 10.04.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 28.04.2015.

Ухвалою від 28.04.2015 розгляд справи було відкладено на 02.06.2015 у зв'язку з неявкою сторін.

29.05.2015 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява від позивача про уточнення позовних вимог. Вказана заява прийнята судом, тож позовні вимоги розглядаються в кінцевій редакції.

02.06.2015 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання від представника позивача про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 02.06.2015 суд заслухав пояснення представника позивача. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою від 02.06.2015 суд задовольнив клопотання позивача, продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 16.06.2015.

У судовому засіданні 16.06.2015 суд заслухав пояснення представника позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

У судовому засіданні 16.06.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

26.03.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" (за договором - постачальник) та Фермерським господарством "Вікторія" (за договором - покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту за №ТК260311/1.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобов'язується прийняти товар для власних потреб, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено обов'язок Фермерського господарства "Вікторія" оплатити товар у строки та в розмірах, що вказані у специфікаціях.

Відповідно до погоджених сторонами договору специфікацій №1 від 26.03.2011, №2 від 18.04. 2011, №3 від 18.04.2011 та №4 від 05.05.2011, остаточна оплата вартості отриманого Фермерським господарством "Вікторія" товару - не пізніше 01.10.2011.

На виконання умов договору поставки товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" поставило, а фермерське господарство "Вікторія" прийняло товар на загальну суму 175041,49 грн., що підтверджується видатковими накладними №А-00003636 від 22.04.2011, №А-00003638 від 22.04.2011, №А-00003637 від 22.04.2011, №А-00003715 від 28.04.2011 та №А-00003909 від 11.05.2011, підписаними представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень.

Проте, свої зобов`язання щодо оплати поставленого товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" товару у встановлений специфікаціями строк - не пізніше 01.10. 2011, Фермерське господарство "Вікторія" виконало лише частково, здійснивши оплату отриманого товару в розмірі 73337,27 грн., у зв'язку з чим за Фермерським господарством "Вікторія" утворилась заборгованість в розмірі 101704,22 грн. станом на 01.10.2011. Остаточний розрахунок за поставлений товар, Фермерське господарство "Вікторія" здійснило лише 11.01.2012, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 11.01.2012 на суму 107000,00 грн.

Таким чином, Фермерське господарство "Вікторія" виконало в повному обсязі свої грошові зобов'язання згідно Договору №ТК260311/1 від 26.03.2011 лише 11.01.2012, а не до 01.10.2011, як було передбачено умовами специфікацій.

15.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез", як Первісним кредитором та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", як Новим кредитором, укладено Угоду про заміну кредитора у зобов'язанні №15-11/12-130, відповідно до пункту 1.1 якої, Первісний кредитор відступає позивачу право вимоги виконання відповідачем-2, зобов'язання щодо сплати розміру пені, відсотків за користування чужими коштами, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК260311/1 від 26.03.2011, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 грошового зобов'язання згідно Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК260311/1 від 26.03.2011.

Відповідно до п. 1.2 Угоди за цією угодою позивач одержує право замість Первісного кредитора вимагати від відповідача-2 сплати (в редакції додаткових угод № 2 від 14.08.2013 та №3 від 03.04.2014) грошової суми в нарахованому розмірі пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, штрафу, інфляційних та 3% річних за весь період існування основної заборгованості без будь-яких обмежень.

Відповідно до п. 4.3 Угоди, Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" зобов'язалось сповістити відповідача-2 про уступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до акту прийому-передачі документів від 15.11.2012 до угоди про заміну кредитора у зобов'язанні №15-11/12-130 Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" передало, а позивач прийняв: Договір поставки на умовах товарного кредиту за № ТК260311/1 від 26.03.2011 року; видаткові накладні: № А-00003636 від 22.04.2011 року; № А-00003638 від 22.04.2011 року; № А-00003637 від 22.04.2011 року; № А-00003715 від 28.04.2011 року; № А-00003909 від 11.05.2011 року; довіреності суворої форми звітності серії ЯПК № 410466 від 22.04.2011 року, серії ЯПК № 410493 від 09.05.2011 року та банківські виписки: від 19.04.2011 року, від 13.05.2011 року, від 28.11.2011 року, від 11.01.2012 року.

Листом від 15.11.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" повідомило відповідача-2 про відступлення позивачу права вимоги. Однак, як зазначає позивач, зазначене повідомлення залишене відповідачем-2 без відповіді та задоволення.

Вказані обставини були встановлені в рішенні господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/1481/14, що було прийнято за результатом розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" про стягнення 13 745,48 грн. та має преюдиційне значення для даної справи в порядку ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаним рішенням позовні вимоги задоволено повністю та вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1028,47 грн. 3% річних, 136,70 грн. витрат по сплаті судового збору та 74,82 грн. витрат на послуги адвоката та стягнути з Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 973,70 грн. пені, 103,71 грн. інфляційних витрат, 11639,60 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1690,29 грн. витрат по сплаті судового збору та 925,17 грн. витрат на послуги адвоката.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія", в якому просить в якому просить суд солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 3000,00 грн. пені та стягнути з відповідача-2 1362,14 грн. пені, 305,12 грн. інфляційних втрат, 30511,27 грн. штрафу та 51360,64 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, за результатами розгляду якого прийнято рішення від 21.08.2014 у справі №911/2974/13, яким позов задоволено частково вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1209,30 грн. пені, 34,93 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 25,53 грн. судового збору та стягнути з Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 12204,51 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 305,12 грн. інфляційних втрат, 361,39 грн. витрат з оплати послуг адвоката та 264,10 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.12.2014 у справі № 911/4113/14, яке було прийнято за результатом розгляду позову ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" про стягнення 1120,62 грн. дооцінки вартості товару та курсової різниці, позов задоволено повністю.

При розгляді вказаної справи судом було встановлено наступне.

Відповідно до пункту 6.5 договору у зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в момент укладення договору, то всі платежі, що передбачені договором, підлягають індексації, а покупець зобов'язується сплатити постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені договором. Проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику, СП - сума платежу за договором, К2 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату здійснення платежу за договором, К1 - курс гривні до долару США, що встановлений НБУ на дату укладання договору.

При зверненні постачальника до суду із позовною заявою про стягнення з покупця заборгованості за цим договором, сума заборгованості (основного боргу) покупця перед постачальником, визначається таким чином: СЗ = (К2/К1) х СПП, де СЗ - сума заборгованості (основного боргу) покупця перед постачальником, СПП - сума всіх прострочених платежів, К2 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату складання позовної заяви, К1 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату укладання договору.

Якщо на якусь дату показник К2 буде меншим від курсу купівлі долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку, встановлений ЗАО "Перший Український Міжнародний Банк" на цю ж дату, то сторони для показника К2 замість офіційного курсу гривні до долару США використовують курс купівлі долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку, встановлений ЗАО "Перший Український Міжнародний Банк" на цю ж дату.

Судом встановлено, що офіційний курс долара США на момент здійснення відповідачем 2 розрахунку за отриманий товар становив: 19 квітня 2011 року - 7,97 грн./дол. США, 13 травня 2011 року - 7,98 грн./дол. США та 11 січня 2012 року - 8,04 грн./дол. США.

Таким чином, враховуючи те, що офіційний курс долара США по відношенню до гривні на дати оплати відповідачем 2 отриманого товару був вищим, ніж офіційний курс долара США на дати підписання договорів, то відповідно до пункту 6.5 договору відповідач 2 повинен був скоригувати ціну за товар, що підлягала сплаті, пропорційно зміні офіційного курсу долару США до гривні на дату оплати товару.

Однак, Фермерське господарство "Вікторія" в порушення взятих на себе зобов'язань, не здійснив коригування ціни товару та не сплатив ТОВ "Корпорація Агросинтез" курсової різниці згідно договору №ТК260311/1 від 26 березня 2011 року, в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 1120,62 грн.

Так, вказаним рішенням господарського суду Київської області 02.12.2014 у справі № 911/4113/14 позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено повністю, вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" - 100 (сто) грн. 00 коп. заборгованості, 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору та стягнути з Фермерського господарства "Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" - 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 62 коп. заборгованості.

07.04.2014 між відповідачем1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", як Поручителем, та позивачем, як Кредитором, укладено Договір поруки №07-04-2014-106 (далі - Договір поруки), відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору відповідач-1 поручається перед позивачем за виконання обов'язку відповідачем-2 щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати відсотків за користування товарним кредитом у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК260311/1 від 26.03.2011 та угоди №15-11/12-130 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012.

Пунктом 4.1 Договору поруки сторони погодили, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) відповідачем-2 обов`язку за основною угодою, позивач вправі звернутись із вимогою про виконання як до відповідача-2, так і до відповідача-1, які несуть солідарну відповідальність.

Згідно з п. 3.1 Договору поруки відповідальність відповідача-1 перед позивачем обмежується сплатою розміру відсотків за користування товарним кредитом в межах суми 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Положеннями ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Так, листом №05-106/14 від 05.05.2014 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" з вимогою про виконання взятих на себе зобов'язань протягом трьох днів відповідно до договору поруки №07-04-2014-106 від 07.04.2014. Вказану вимогу було отримано 08.05.2014 директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", про що свідчить його власноручний підпис на вимозі. Вказані вимоги залишені відповідачем без задоволення.

На підставі всього вищевикладеного, у зв'язку з простроченням відповідачем-2 зобов`язання щодо оплати поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" товару, враховуючи положення Угоди про заміну кредитора у зобов'язанні №15-11/12-130 від 15.11.2012 (в редакції додаткових угод) та Договору поруки №07-04-2014-106 від 07.04.2014, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 369,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом та стягнення з Фермерського господарства "Вікторія" 336,18 грн. штрафу, 775,44 грн. пені, 627,55 грн. втрат від інфляції, 6903,01 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 110,88 грн. 3% річних за період з 12.01.2012 по 28.05.2015.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2.3 договору передбачено, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,05 % , але не більше подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення, а якщо прострочення платежу складає понад 30 календарних днів, Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30 % від вартості Договору за кожен факт порушення терміну платежу.

Пунктом 8.4 договору передбачено, що згідно ч.3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується наступним чином: СП = (СПП*0,5*Д)/100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті покупцем постачальнику, СПП - сума простроченого платежу, Д - кількість календарних днів прострочення платежу.

Відповідно до п. 8.6 договору сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим Договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цим вимогам складає три роки.

Суд вважає нарахування позивачем 6 903,01 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами безпідставним, виходячи з наступного. Так, ст. 536 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 8.4. договору сторони визначили формулу для такого нарахування - СП = (СПП*0,5*Д)/100. Проте, в договорі сторони чітко не передбачили самого розміру процентів, що належать до сплати. Посилання ж позивача на вказану формулу, як на погодження сторонами розміру процентів - 0,5 % є безпідставним, не підтвердженим умовами договору та не приймається судом, оскільки є нічим іншим, як припущенням.

Вказана позиція підтверджується також позицією Вищого господарського суду України, викладеною в Постанові від 20.09.2011 у справі № 5024/470/2011, за результатом перегляду Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2011 у справі № 5024/470/2011 та рішення господарського суду Херсонської області від 26.04.2011 у справі №5024/470/2011, рішенням господарського суду Київської області від 17.12.2013 у справі № 911/4538/13,а також рішенням господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі №911/5536/14.

Так, у справі № 5024/470/2011 суди давали оцінку аналогічному договору, укладеному первісним кредитором ТОВ "Корпорація "Агросинтез", з аналогічним умовами п. 8.4. договору стосовно процентів за користування чужими грошовими коштами. Так у справі № 5024/470/2011 ТОВ "Корпорація "Агросинтез" просило стягнути з відповідача 94929,10 грн процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі пункту 8.4. договору: "Пунктом 8.4. Договору передбачено, що згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились що у разі прострочення сплати будь-якого платежу Покупець сплачує Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чином: СП=(СПП х 0,5 х Д) : 100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті Покупцем Постачальнику, СПП - сума простроченого платежу; Д - кількість календарних днів прострочення платежу" (пункт 8.4. в редакції рішення господарського суду Херсонської області від 26.04.2011 у справі №5024/470/2011). Згідно позиції Одеського апеляційного господарського суду, з яким повністю погодився Вищий господарський суд України, п. 8.4. у вказаній редакції не визначає розміру процентів.

Отже, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 903,01 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами суд відмовляє.

Перевіривши розрахунок штрафу у розмірі 336,18 грн., суд встановив, що він є арифметично вірним. Відтак, вимога про стягнення штрафу підлягає задоволенню.

Суд, здійснивши перерахунок відсотків за користування товарним кредитом, втрат від інфляції, пені, 3% річних, зазначає, що останні є арифметично невірними, а розмір відсотків за користування товарним кредитом, втрат від інфляції, пені, 3% річних є більшим, ніж заявлено позивачем, проте, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. З аналізу даної норми вбачається, що господарський суд не має права з власної ініціативи виходити за межі заявлених позовних вимог. Відтак, вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування товарним кредитом у сумі 369,60 грн., втрат від інфляції у сумі 627,55 грн., пені у сумі 775,44 грн., 3% річних у сумі 110,88 грн. підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідачів в рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" () та Фермерського господарства "Вікторія" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія НІКО-ТАЙС" () 369,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Вікторія" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія НІКО-ТАЙС" () 336,18 грн. штрафу, 775,44 грн. пені, 627,55 грн. втрат від інфляції та 110,88 грн. 3% річних.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія НІКО-ТАЙС" () 913,50 грн. судового збору.

5. Стягнути з Фермерського господарства "Вікторія" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія НІКО-ТАЙС" () 913,50 грн. судового збору.

6. В решті позовних вимог відмовити.

7. Видати накази.

Повний текст рішення складено 26.06.2015.

Суддя А.Ф. Черногуз