РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015Справа №910/13826/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"

до Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод"

про стягнення 6 735,40 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Ніколенко К. В. (дов. № 53-02/10 від 31.10.2014)

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 02.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 769 оренди нерухомого майна від 10.05.2012 та договором послуг № 979 про забезпечення орендованого приміщення комунальними послугами від 13.06.2013 у розмірі 6 735,40 грн., з яких 4 252, 67 грн. основної заборгованості, 2 359, 83 інфляційних витрат та 122, 90 грн. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 порушено провадження у справі № 910/13826/15 та призначено до розгляду на 18.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 02.07.2015 в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподання ним витребуваних судом документів.

01.07.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про повторне відкладення справи.

В судове засідання 02.07.2015 представник відповідача не з'явився, про свою відсутність суд повідомив.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовив в його задоволенні, як необґрунтованому.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору № 769 оренди нерухомого майна від 10.05.2012 в частині внесення орендних платежів за грудень 2013 року та умов договору послуг № 979 про забезпечення орендованого приміщення комунальними послугами від 13.06.2013 в частині оплати відшкодування за комунальні послуги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання жодного разу не з'явився.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2012 між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем був укладений договір № 769 оренди нерухомого майна (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно приміщення блоку складів площею 631, 3 кв. м. (інв. № 912762), кран мостовий Q - 3, 2 тн (інв. № 912851), технологічне обладнання блоку складу (інв. № 912764), рампа накопичувальна КГ - 6860 (інв. № 912849), рампа накопичувальна КГ - 6860 (інв. № 912850), розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, проммайданчик шахти імені Леніна, що являється власністю орендодавця.

Згідно п. 2.1. договору передача майна в оренду оформлюється актом приймання - передачі. Орендар вступає у строкове платне користування орендованим майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання - передачі орендованого майна.

Пунктом 3.1. договору визначено, що договір оренди діє з 01.05.2012 до 30.04.2013 включно. Згідно з п. 2 додаткової угоди № 3 до договору, сторони дійшли згоди щодо подовження терміну дії договору до 30.04.2014 включно.

Відповідно до п. 4.1. договору розмір плати за користування майном (орендна плата) складає 8 415, 84 грн. на місяць з ПДВ. Плата за користування земельною ділянкою складає 166, 73 грн. на місяць з ПДВ.

У відповідності до п. 4.2. договору орендар здійснює сплату орендної плати та плати за користування земельною ділянкою не пізніше 5 числа поточного місяця шляхом 100 % попередньої оплати.

Згідно п. 4.7. договору у редакції додаткової угоди № 2 до договору, підставою, яка підтверджує виконання орендодавцем всіх послуг, пов'язаних з об'єктом оренди, є виставлені рахунки на їх оплату та акти наданих послуг.

25 грудня 2013 року сторони досягли домовленості про розірвання договору за взаємною згодою з 25.12.2013, про що уклали додаткову угоду № 5 від 09.12.2013 до договору про розірвання договору № 769 оренди нерухомого майна від 10.05.2012.

В цей же день (25.12.2013) орендар повернув орендарю за актом приймання - передачі об'єкт оренди.

За твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем, свої зобов'язання по оплаті орендних платежів орендар виконував неналежним чином, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість за грудень 2013 року в розмірі 6 926, 28 грн. Так, попередньо виставлений орендарю рахунок за грудень 2013 на суму 6 926, 28 грн. (рахунок - фактура № 7036 від 31.12.2013), на дату розірвання договору сплачено відповідачем не було.

Станом на 01.06.2014 у позивача перед відповідачем обліковувалася кредиторська заборгованість за договором поставки № 661 від 04.04.2013, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 3 160, 08 грн. В порядку ст. 601 ЦК України позивачем було проведено залік зустрічних однорідних вимог на суму 3 160, 08 грн., про що на адресу відповідача було направлено заяву № 41 від 19.06.2014.

З огляду на взаємозалік однорідних вимог, заборгованість відповідача перед позивачем зменшилася та, за розрахунком позивача, складає 3 766, 20 грн. (6 926, 28 - 3 160, 08 = 3 766, 20).

Як стверджує позивач, крім заборгованості за договором у відповідача існує заборгованість за договором послуг про забезпечення орендованого приміщення комунальними послугами № 979 від 13.06.2013 (далі за текстом - договір послуг), який було укладено між сторонами на виконання пункту 6.1.10 договору.

Відповідно до п. 1.1. договору послуг виконавець - позивач, в порядку і на умовах, визначених договором, забезпечує приміщення та обладнання замовника, яке знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, проммайданчик шахти імені Леніна, що орендується замовником - відповідачем на підставі договору, комунальними послугами, які надаються основними постачальниками даних послуг виконавцю на підставі відповідних договорів, а замовник, в порядку і на умовах договору послуг, відшкодовує витрати виконавця на оплату зазначених послуг основним постачальникам послуг.

Згідно з пунктом 5.1. договору послуг передбачено, що вартість комунальних послуг визначається діючими тарифами основних постачальників послуг на момент підписання актів прийому - передачі послуг та величиною обґрунтованих витрат на передачу енергоресурсів по мережах виконавця.

Пунктом 5.3. договору послуг встановлює, що замовник здійснює попередню оплату послуг на відшкодування витрат виконавця на підставі суми споживання комунальних послуг попереднього місяця до 5 - ого числа поточного місяця. Виконавець у свою чергу, згідно з пунктом 5.4. договору послуг, по закінченні місяця робить перерахунок з урахуванням фактичного обсягу спожитих замовником комунальних послуг, з обов'язковим наданням рахунка. При наявності заборгованості замовник зобов'язаний оплатити рахунок виконавця протягом 15-ти банківських днів з дати рахунка.

Попередньо виставлений відповідачу рахунок за грудень 2013 року на суму 486, 47 грн. сплачений не був.

За розрахунком позивача, станом на 18.05.2015 сума заборгованості відповідача за договором та за договором послуг складає 4 252, 67 грн. (3 766, 20 + 486, 47 = 4 252, 67).

З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачу направлялися вимоги пр. сплату заборгованості за № 53 - 02/2255 від 04.07.2014 та № 53 -02/3867 від 17.12.2014, відповідей на які відповідач не надав.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 4 252, 67 грн. основної заборгованості, 2 359, 83 грн. інфляційних втрат та 122, 90 грн. 3 % річних за період прострочення з 19.06.2014 по 18.05.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір № 769 оренди нерухомого майна від 10.05.2012 є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України. В свою чергу договір послуг № 979 про забезпечення орендованого приміщення комунальними послугами від 13.06.2013 є договором про надання послуг , і відповідно в цій частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідач в грудні 2013 користувався орендованим у позивача об'єктом оренди та користувався комунальними послугами, орендна плата згідно умов договору за вказаний період склала 6 926, 28 грн., а розмір відшкодувань за комунальні послуги - 486, 47 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що позивачем було проведено взаємозалік однорідних вимог з відповідачем на суму 3 766, 20 грн., станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 4 252, 67 грн., доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо неможливості користування об'єктом оренди та/або комунальними послугами на об'єкті оренди не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 4 252, 67 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором та договором послуг в сумі 4 252, 67 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати орендних платежів та відшкодувань за комунальні послуги, у відповідності до п. 4.2. договору та п. 5.3. договору послуг є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 4 252, 67 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 122, 90 грн. трьох відсотків річних та 2 359, 83 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за весь час прострочення за період з 19.06.2014 по 18.05.2015.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, як доведені та обґрунтовані.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з огляду на повне задоволення позовних вимог витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" (03061, м. Київ, проспект Відрадний, буд. 93/2; ідентифікаційний код 00202985) на користь Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-а; ідентифікаційний код 00191307) основний борг в сумі 4 252 (чотири тисячі двісті п'ятдесят дві) грн. 67 коп., 3 % річних - 122 (сто двадцять дві) грн. 90 коп., інфляційних втрат - 2 359 (дві тисячі триста п'ятдесят дев'ять) грн. 83 коп. та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. втрат по оплаті судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Повне рішення складено - 06.07.2015.

Суддя Головатюк Л.Д.