ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р. Справа № 917/1147/15

За позовом Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", вул. Семашка, 15, к.405, м. Маріуполь, Донецька область, 87504

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхлібдар Плюс", вул. Богдана Хмельницького, 34, кв.63, м. Полтава, Полтавська область, 36037

про стягнення грошових коштів у сумі 1 587 680.00 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Семеній О.М.

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 1587680,00 грн. заборгованості за договором № 0412-01/14Д00892 від 04.12.2014 року.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в засідання суду повторно не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення ухвал суду від 05.06.2015р. та від 26.06.2015 р.

Таким чином, відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Судом відкладався розгляд справи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду та надання можливості надати пояснення стосовно спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчується, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

04.12.2014 р. між сторонами було укладено договір №0412-01/14Д00892 (надалі Договір, копія а.с. - 7-8), згідно якого продавець зобов'язаний в строк, вказаний в п. 3.2 цього Договору, передати у власність покупця насіння сільськогосподарських культур (далі - товар), а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар на умовах цього договору: насіння гороху Девіз 1 репр. у кількості 160 т. за ціною 5000,00 грн. на суму 800000,00 грн; насіння гороху Світ 1 репр, у кількості 265 т. по ціні 5000,00 грн, всього на суму 1325000,00 грн; насіння сої Фортуна 1 репр. у кількості 30 тон по ціні 6666,67 грн за тону, всього на суму 200000,00 грн. Насіння постачається не протруєне препаратом, розфасоване у п/п мішки по 50 кг. (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 визначено, що сума договору складає - 2325000,00 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 465000,00 грн. Всього сума договору з ПДВ - 2790000,00 грн.

У відповідності до пункту 3.1 вказаного договору базис постачання - СРТ- (умови Інкотермс 2010)- склад позивача, що знаходиться за адресою: Донецька область, Володарський район, с. Старченкове, вул. Комсомольська, 82. Відповідач зобов'язується поставити позивачеві товар у строк до 01.03.2015 року, за умови стовідсоткової передплати товару у порядку, визначеному даним Договором. Датою поставки товару, за даним договором, вважається дата підписання Акту приймання-передачі товару, та/або видаткових накладних на товар (п.п. 3.2-3.3 Договору).

Згідно п. 4.1 договору оплата за цим договором здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати у термін до 19.12.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 12.12.2014 р. позивач здійснив 100% попередню оплату товару відповідачу на загальну суму 2790000,00 грн з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №25457 від 12.12.2014 р. (а.с. -9).

Однак, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач здійснив поставку товару за договором лише на суму 1202320,00 грн. із ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 27.03.2015 р. за № 35 на суму 160000,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 19.03.2015 р. за № 32 на суму 36000,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 19.03.2015 р. за № 30 на суму 225960,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 19.03.2015 р. за № 29 на суму 254040,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 16.02.2015 р. за № 8 на суму 131400,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 16.02.2015 р. за № 7 на суму 132000,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 12.02.2015 р. за № 5 на суму 131520,00 грн. з ПДВ;

- видаткова та товаро-транспортна накладні від 12.02.2015 р. за № 4 на суму 131400,00 грн. з ПДВ (копії, а.с. - 7-25).

Як зазначає позивач, на час розгляду справи відповідач не виконав зобов'язання, передбачені п. 3 Договору в повному обсязі, а саме не поставив товар:

- насіння гороху Девіз 1 репр. у кількості 160 т. на загальну суму 960000,00грн. з ПДВ;

- насіння гороху Світ 1 репр у кількості 91,28 т. на загальну суму 547680,00 грн з ПДВ;

- насіння сої Фортуна 1 репр. у кількості 10 тон по на загальну суму 960000,00 грн. з ПДВ.

Таким чином, за даними позивача, станом на час розгляду справи відповідачем не поставлено 261,38 тон товару на загальну суму 1587680,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 5.3 договору позивач у разі порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів має право відмовитись від подальшого приймання товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум, які продавець зобов'язаний повернути протягом трьох днів з моменту отримання повідомлення позивача, яке вважається отриманим відповідачем по закінченню трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу відповідача, вказаною в договорі.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 21.04.2015 р. на адресу відповідача була направлена претензія за вих.. №120Д/649 з вимогою в п'ятиденний строк погасити заборгованість за непоставлений товар. Також на адресу відповідача позивачем був направлений лист за №120Д/695 від 30.04.2015 р. з повідомленням про відмову від приймання товару на підставі договору (а.с. -27-28).

Відповідач на адресу позивача надіслав відповідь на претензію №20/05-01 від 20.05.2015 р., в якій визнає заборгованість на суму 1587680,00 грн. та посилається на скрутний матеріальний стан.

Враховуючи той факт, що товар в повному обсязі відповідачем не поставлено, грошові кошти за непоставлений товар позивачу не повернуто, останній звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 1587680,00 грн. вартості недопоставленого товару.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Правова природа договору поставки визначена частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 670 ЦК України та п. 5.3 Договору встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором, покупець має право відмовитись від переданого товару та якщо товар оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначено вище, позивач здійснив предоплату за товар. Суд, дослідивши надану позивачем копію платіжного доручення, вважає, що воно повністю відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містить обов'язкові реквізити первинних документів.

Таким чином, суд встановив, що відповідач гроші отримав, однак поставку на вказану суму до 01.03.2015 р. (п. 3.2 Договору).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1587680,00грн. предоплати за непоставлений товар підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог; відповідач правами, наданими йому ГПК України, не скористався, жодних заперечень проти позову не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача (ст.49 ГПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхлібдар Плюс" (вул. Богдана Хмельницького, 34, кв.63, м. Полтава, Полтавська область, 36037, ) на користь Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вул. Семашка, 15, к.405, м. Маріуполь, Донецька область, 87504, код ЄДРПОУ 34550,00 грн. заборгованості та 31753,60 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя