КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа№ 910/11941/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Аксаітова М.Ю., дов. б/н від 01.06.2015 року;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 12.05.2015 року

у справі № 910/11941/15 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/11941/15 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/11941/15 скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.07.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/11941/15 скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження надсилалась сторонам за адресами вказаними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.05.2015 року ухвалою Господарського суду міста Києва позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Позивачем на підтвердження сплати судового збору додано платіжне доручення № 54019 від 14.04.2015 року про сплату 1 218,00 грн., тобто позивачем сплачено судовий збір як за немайнову вимогу.

Предметом поданого позову є зобов'язання відповідача вчинити дії - виконати подані позивачем платіжні доручення на суму 5 291 500 грн., внаслідок чого з відкритих в установі банку (відповідача) рахунків позивача будуть перераховані певні (наведені в платіжних дорученнях) суми грошових коштів на інші рахунки.

Позивач звертаючись з позовом вказує, що він просить зобов'язати відповідача виконати його платіжні доручення і вказана вимога не підлягає вартісній оцінці.

З вказаним погодитися не можна, оскільки, фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Отже, заявлені позовні вимоги направлені на захист майнового інтересу позивача, підлягають вартісній оцінці (по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати), а отже, є майновими вимогами, і тому судовий збір за подання позовної заяви сплачується як за ставками майнових позовів.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у 1 розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня у розмірі 1 218,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем було сплачено судовий збір за немайнову вимогу, тоді як його вимога є майновою.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/11941/15 прийнято з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 33-34, 43, 63, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/11941/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/11941/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 03.07.2015 року.