РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/10902/15

За позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Деріглазова М.О. - за довіреністю від 06.03.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

27 квітня 2015 року Луганське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (відповідач) про зобов'язання повернути на розрахунковий рахунок №9340 ТВБВ № 10012/07 у філії ЛОУ «Ощадбанк» кошти у розмірі 30 865,48 грн. збережені без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги позивач обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору № 26036 банківського рахунку щодо виконання платіжних доручень.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/10902/15. Розгляд справи призначено на 08.06.2015р.

03 червня 2015 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.06.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2011 року між Виконавчою дирекцією Луганського обласного відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Банк) (разом - сторони) був укладений Договір банківського рахунку №26035 (далі - Договір банківського рахунку або Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору банківського рахунку, Банк відкрив Клієнту поточні рахунки № 5001, № 5002, № 5003 (всі в гривні) (разом - рахунки, окремо - рахунок) для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язувався приймати та зараховувати на ці рахунки грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій з рахунками, що передбачені чинним законодавством України.

Позивач стверджує, відповідач допустив невиконання умов Договору № 26036 банківського рахунку щодо виконання платіжних доручень, у зв'язку з чим просить зобов'язати повернути на розрахунковий рахунок №9340 ТВБВ № 10012/07 у філії ЛОУ «Ощадбанк» кошти у розмірі 30 865,48 грн. збережені без достатньої правової підстави.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що з огляду початок здійснення процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра», позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення на підставі положень ст.ст. 46, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст. 47, 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

26 жовтня 2011 року між сторонами був укладений Договір банківського рахунку №26035, відповідно до пункту 1.1. якого, Банк відкрив Клієнту поточні рахунки № 5001, № 5002, № 5003 (всі в гривні) для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язувався приймати та зараховувати на ці рахунки грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій з рахунками, що передбачені чинним законодавством України.

Додатковим договором № 1 до Договору банківського рахунку № 26035 від 26 жовтня 2011 року, сторонами було погоджено зміну номерів поточних рахунків на № 6001, № 6002, № 6003 (всі в гривні).

Відповідно до пункту 2.3.3 Договору банківського рахунку, Банк бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 4.2. Договору, операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до Банку в операційний час, виконуються Банком того ж дня.

Пунктом 2.1.1 Договору банківського рахунку передбачено право Банку використовувати грошові кошти на рахунках Клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до пункту 4.3 Договору, Клієнт може подавати до Банку розрахункові документи як у паперовій формі, так із використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремо укладеного договору.

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 8.1. Договору).

Згідно з ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.01.2015 року позивач з метою списання зі свого рахунку грошових коштів та перерахування їх на рахунки третіх осіб звернувся до Банку із платіжними дорученнями №№ 111, 115, 117, 119, 120, 122, 123, 124, 125 та 126 на загальну суму 30 865,48 грн. (належним чином завірена копія виписки по рахунку долучена до матеріалів справи).

Судом також встановлено, що станом на момент звернення до банку з зазначеними вище платіжними дорученнями, на рахунках позивача було достатньо грошових коштів для їх перерахування визначеному клієнтом отримувачу, що підтверджується випискою по рахунку позивача. Наведені обставини відповідачем продовж розгляду спору також не заперечувались.

Станом на червень 2015 року зазначені платіжні доручення відповідачем не виконані, зворотнього суду не доведено.

Позивач звернувся до відповідача із листом № 08-08-237/СД від 23.02.2015 року, у якому, в тому числі просив, виконати платіжні доручення за Договором банківського рахунку №26035 від 26 жовтня 2011 року.

На вказаний лист відповідачем було надано відповідь листом № 26-5-5035 від 13.03.2015 року, у якому повідомлено, що подані платіжні доручення не підлягають виконанню через запровадження у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації.

Враховуючи викладене, допущеним відповідачем невиконанням платіжних доручень порушено право позивача на вільне володіння та розпорядження належним останньому майном, а саме грошовими коштами.

Разом з цим, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено строком на три місяця з 06.02.2015 по 05.05.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 85 від 23.04.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у Банку до 05.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

З огляду на зазначене, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Банку.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 ст. 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація -процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність" (ч. 1 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Отже, на підставі ст.ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 зазначеного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Враховуючи зазначене, після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у порядку, ст.ст. 45, 49 передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього ж Закону.

Крім того, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Таким чином, з урахуванням того, що банківську ліцензію ПАТ «КБ «Надра» було відкликано, перерахування грошових коштів з поточних рахунків позивача, відкритих у відповідача, на рахунок у іншому банку, є неможливим.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір", а суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судовий збір не стягується (п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/10902/15-г.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 06.07.2015 року.

Суддя Цюкало Ю.В.