ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2015 р.Справа № 916/1958/15

За позовом: Приморської районної адміністрації Одеської міської ради;

До відповідача: ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 14910,52 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: - ОСОБА_3 довіреність № 1594/01-17 від 24.12.2014 року.

Від відповідача: - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернувся з до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за невиконання Договору суборенди частини нежитлового приміщення № 03-2014 від 31.05.2014 року у розмірі 14910,52 та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2015 року було порушено провадження по справі №916/1958/15.

Відповідач у засідання суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце та дату засідання.

Відповідач в судове засідання не зявлявся, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у звязку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 06.07.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

31.05.2014 року між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір № 03-2014 суборенди частини нежитлового приміщення (далі Договір).

Згідно п.1.1 договору Орендодавець передає а Орендар приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: 65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134, підвальне приміщення, загальною площею 58,5 кв.м., згідно погодження Департаменту комунальної власності ОМР від 30.05.2014 року № 01-13/4088.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що строк дії договору з 30.05.2014 року по 29.05.2015 року.

Відповідно п. 2.2 Договору за орендоване приміщення орендар зобовязується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1! до Договору, що становить за перший після підписання договору місяць 1325,19 грн., без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Згідно п. 2.3 До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за користування земельною ділянкою.

Додатковою угодою №1 до договору № 03-2014 від 31.05.2014 року визначено, що Орендатор зобовязується відшкодувати Орендодавцю витрати за фактичне споживання електроенергії згідно із показниками приладу обліку (електролічильник № 65827072) по діючим тарифам, витрати за водопостачання згідно із показниками приладів обліку (водомір № КВМ-V-EN-X-20, № ЛК-15Х) по діючим тарифам на підставі наданих Орендодавцем рахунків, витрати за теплопостачання у розмірі 1,887 відсотків від витрат за теплопостачання Орендодавця, витрати за охорону приміщення у розмірі 1,799 відсотків на місяць від витрат за охорону Орендодавця, податок на землю щомісячно на підставі наданих Орендодавцем рахунків. Крім того, Орендатор зобовязується сплачувати рахунки в термін, передбачений у Договорі № 03-2014 від 31.05.2014 року.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності, на підставі виставленого рахунку, на рахунок департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Додатком № 3 до Договору визначено, що сума земельного податку за період з 30.05.2014 року по 29.05.2015 року складає 1883,60 грн.

Судом встановлено, що 31.05.2014 року за актом приймання-передачі майна, орендодавець передав а орендар прийняв у користування орендоване майно.

Відповідно до рахунків та актів виконаних робіт наявних в матеріалах справи, відповідач мала сплатити заборгованість за січень березень 2015 року у розмірі 14 897,52 грн., а саме: 5812,00 грн. орендної плати, 449,31 грн за послуги охорони приміщення, 588,15 грн. податку на землю, 914,93 грн. заборгованості по сплаті за спожиту електричну енергію, 409,86 грн. за послуги теплопостачання.

Крім того, 27.03.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія щодо сплати заборгованості у розмірі 14 897,52 грн.

Проте зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Проте, відповідач свого обовязку передбаченого умовами договору не виконував, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість за Договором суборенди частини нежитлового приміщення № 03-2014 від 31.05.2014 року в розмірі 14 897,52 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, звернулась з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч.1 та ч. 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Відповідно ч. 4 ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Так, судом встановлено, існування заборгованості ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_4 по сплаті боргу за невиконання умов Договору суборенди частини нежитлового приміщення № 03-2014 від 31.05.2014 року у розмірі 14910,52 грн.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків суми заявленої до стягнення, позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу за невиконання умов Договору суборенди частини нежитлового приміщення № 03-2014 від 31.05.2014 року у розмірі 14910,52 грн., є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_4 (65020, АДРЕСА_1, код: 2) на користь Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134, ; р/р 5011 в ГУДКСУ Одеської області, МФО 828011) суму боргу за невиконання Договору суборенди частини нежитлового приміщення № 03-2014 від 31.05.2014 року у розмірі 14 910,52 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 08 липня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов