номер провадження справи 6/108/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

08.07.2015 Справа № 908/3540/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПРИВАТБАНК (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027; адреса представника: пл. Інженерна, буд. 1, м. Запоріжжя, 69065)

До Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Фонтанна, буд. 44, м. Запоріжжя, 69026)

Про стягнення 35 095 грн. 84 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_2 дов. №3993-О від 03.10.2013р.

Від відповідача: не зявився

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПРИВАТБАНК м. Дніпропетровськ до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 м. Запоріжжя, про стягнення 35 095 грн. 84 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача на підставі підписаної сторонами 09.10.2012 року заяви про відкриття поточного рахунку, що приєднується до „Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, разом з якими складає договір банківського обслуговування б/н від 09.10.2012 року, заборгованість за кредитом в сумі 14 956 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 10 828 грн. 43 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 6 753 грн. 42 коп. та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 557 грн. 59 коп.

Позивач надав суду письмові пояснення від 15.06.2015р., які залучені до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався.

08.07.2015р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення суду.

В матеріалах справи міститься Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 20673858 від 05.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством звязку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвали суду від 08.06.2015 року про порушення провадження у справі та від 24.06.2015 року про відкладення розгляду справи направлялись судом відповідачу на зазначену адресу, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення рекомендованої кореспонденції, які залучені до матеріалів справи.

Таким чином, у суду є достатні докази направлення ухвали відповідачу.

На день розгляду справи поштове відділення повернуло до суду примірники ухвал, які направлялись відповідачу, із позначенням на конверті «адресат виїхав» та за зазначеною адресою не проживає.

Відповідач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання двічі не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав, проти позову не заперечив.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

09.10.2012 р. відповідач (клієнт за договором) звернувся до позивача (банк за договором) із заявою про відкриття поточного рахунку.

На підставі даної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок № 6902 у національній валюті.

Згідно цієї заяви банк, за наявності вільних грошових ресурсів, здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір яких банк сповіщає клієнта на свій розсуд в письмовій формі або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта.

Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з даною анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування (надалі - договір).

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, які свідчать про приєднання клієнта до Умов та правилами надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперової чи електронної інформації, або в будь-якій іншій формі), банк та клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до їх укладення договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За своєю правовою природою правовідносини сторін фактично є договором банківського рахунка.

Частиною 1 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За приписами ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У пункті 3.2.1.1.1 Умов встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок клієнта надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банка та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших).

Згідно п. 3.2.1.1.6. Умов, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює згоду на те. що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта (система клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інш.).

Згідно з п. 3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

За приписами пункту 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов та правилами надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперової чи електронної інформації, або в будь-якій іншій формі).

Пунктом 3.2.1.6.1 Умов визначено, що договору тобто обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором.

Порядок розрахунків встановлений розділом 3.2.1.4.

Так, у пункті 3.2.1.4.1 Умов зазначено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку процентів є наступним: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати його обнулення в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку творилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки у розмірі 36 (тридцяти шести) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У разі непогашення кредиту на протязі 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобовязання, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (пятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань. (п. п. 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2., 3.2.1.4.1.3.).

Згідно з п. 3.2.1.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого Умовами, має право вимагати від клієнта, у т.ч. дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом у повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

Позивач на виконання умов договору 09.10.2012 року встановив відповідачу кредитний ліміт 09.10.2012р. в розмірі 1 000 грн., з 13.12.2012р. в розмірі 3 000 грн., з 26.12.2012р. в сумі 4 500 грн., з 25.01.2013р. в сумі 11 500 грн., з 04.02.2013р. в сумі 14 400 грн., з 19.03.2013р. в сумі 27 000 грн., з 01.03.2014р. в сумі 1 000 грн., а з 02.03.2014р. в сумі 0 (нуль) грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/36 від 20.05.2015р.

Відповідач скористався наданими йому кредитними коштами на загальну суму 114 956 грн. 40 коп., про що свідчить банківська виписка по рахунку відповідача з 01.12.2013р. по 13.03.2015р.

Претензією вих. № 21009ZPJ0S0G6 від 06.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договором.

Претензія була надіслана відповідачу поштою, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення № 6748 від 01.03.2015р., списком згрупованих поштових відправлень № 872 від 01.03.2015 року та описом вкладення до поштового відправлення з відбитком календарного штемпеля за 01.03.2015 року, копії яких залучено до матеріалів справи.

Згідно до статті 526 ЦК України та 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач виконав умови договору належним чином, надав відповідачу на визначених договором умовах кредитні кошти.

Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії не виконував належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.03.2015р., у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязання за договором, утворилась заборгованість по кредиту в сумі 14 956 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 10 828 грн. 43 коп. та заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 2 557 грн. 59 коп.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів сплати відповідачем заборгованості по кредиту в сумі 14 956 грн. 40 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10 828 грн. 43 коп. та заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 2 557 грн. 59 коп.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 14 956 грн. 40 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10 828 грн. 43 коп. та заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 2 557 грн. 59 коп., заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 6 753 грн. 42 коп., згідно надано суду розрахунку.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-яких зобовязань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У даному випадку сторонами було погоджено інший строк нарахування штрафних санкцій.

Так, згідно з п. 3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконано клієнтом.

За умовами п. 3.2.1.5.7 Умов, термін позовної давності щодо вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, встановлюються сторонами тривалість пять років.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що розрахунок здійснений вірно.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 6 753 грн. 42 коп.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44 49, 75, 82 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Фонтанна, буд. 44, м. Запоріжжя, 69026; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПРИВАТБАНК (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027; адреса представника: пл. Інженерна, буд. 1, м. Запоріжжя, 69065; ) заборгованість за кредитом в сумі 14 956 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 10 828 грн. 43 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 557 грн. 59 коп., пеню в сумі 6 753 грн. 42 коп. та судовий збір в сумі 1 827 грн. Надати наказ.

Повне рішення складено: 08.07.2015р.

Суддя Л.С. Місюра