РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015Справа №910/13809/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА"

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Демченко К.М. за довіреністю № б/н від 23.03.2015

від відповідача: Портянка О.В. за довіреністю № 50 від 05.05.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15.

Позовні вимоги мотивовані винесенням відповідачем рішення від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15, яким визнано дії позивача, які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення у встановлений головою Відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за вчинене порушення на позивача накладено штраф. Натомість позивач вважає, що вказане рішення слід визнати недійсним, оскільки вимога голови Відділення про надання інформації була безпідставною, запитувана інформація не відповідає змістовному колу питань, зазначених у вимозі, при цьому у відповідача була наявна запитувана інформація, а причини неподання інформації позивачем були поважними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 було порушено провадження у справі № 910/13809/15 та призначено розгляд справи на 22.06.2015 о 11:50 год.

11.06.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2015, зокрема, копії Положення про територіальне відділенняя Антимонопольного комітету України, копії свідоцтва № 452903 про державну реєстрацію юридичної особи відповідача, копії довідки АБ № 693871 Головного управління статистики у м. Києві про включення відповідача до ЄДРПОУ.

22.06.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2015, серед яких: власне письмове підтвердженням про відсутність аналогічного спору, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на червень 2015 стосовно позивача та стосовно відповідача., копія конверту, в якому було надіслано оскаржуване рішення, інформація з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" щоло поштового відправлення № 218.

В судове засідання, призначене на 22.06.2015, з'явились представники сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2015 подав супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2015, а саме доказами направлення Відділенням та одержання ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" копії оскаржуваного рішення. Супровідний лист разом з доданими до нього документами судом залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2015 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15. Відзив разом з доданими до нього документами судом залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 22.06.2015 надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 22.06.2015 в судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд прийшов до висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 22.06.2015, та оголосив перерву в судовому засіданні до 06.07.2015 о 15:10 год.

В судове засідання, призначене на 06.07.2015, з'явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2015 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.07.2015 заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.07.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Відділення) було прийнято рішення № 28/02-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 15-02/01.15, яким визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення у встановлений головою Відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк; за вчинене порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" накладено штраф (надалі - Рішення).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" (позивач) не згодне з Рішенням, а тому оскаржило останнє в порядку ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до Господарського суду міста Києва.

Позивач вважає, що направлення відповідачем вимоги про надання інформації від 26.11.2014 № 26-02/3901 (далі - Вимога) було безпідставним, оскільки станом на момент її направлення відповідачем не розглядалась заява або справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач також зазначає, що запитувана у Вимозі інформація не відповідала змістовному колу питань, зазначених у Вимозі, а у самого відповідача була наявна запитувана інформація, що підтверджується самою Вимогою, в якій зазначено, що відповідачем проведено аналіз документів, отриманих від Державної установи "Науково-практичний центр ендоваскулярної нейрорентгенохірургії НАМН України". Стосовно витребування Відділенням у позивача протоколів загальних зборів учасників (засновників) ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА", позивач зауважив, що предметом Вимоги було витребування інформації та документів для дослідження питання узгодження дій учасників торгів, тоді як вирішення учасниками позивача внутрішніх питань не має відношення до можливих узгоджених дій. При цьому, на думку позивача, відповідач не намагався отримати запитувану у Вимозі інформацію іншим законним шляхом.

Крім того позивач зазначає, що запитувану у Вимозі інформацію та документи не було надано у строк, визначений головою Відділення, з поважних причин, об'єктивно не залежних від позивача обставин. Так, несвоєчасне подання інформації позивач пояснює бездіяльністю свого працівника, яка через тривалі новорічні та різдвяні свята передала отриману Вимогу керівництву позивача лише через 50 днів з дня її отримання, до того ж, на думку позивача, обсяг запитуваної у Вимозі інформації (40 пунктів) був надзвичайно великим, а встановлений у Вимозі строк для її надання (25 днів) був досить малим у порівнянні із часом, який необхідний для надання інформації.

Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставами для визнання оскаржуваного Рішення недійсним.

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету (відповідач) проти позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості, вважає рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15 законним, обгрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 15-02/01.15 в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 25.03.2015 адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши подання Другого відділу досліджень і розслідувань з попередніми висновками у справі № 15-02/01.15 та матеріали зазначеної справи, розпочатої за ознаками вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановленні головою територіального відділення строк, прийняла рішення № 28/02-р/к, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

При розгляді даної справи судом з'ясовано наступне.

Відділенням було проведено спільну з Прокуратурою міста Києва перевірку з метою встановлення наявності або відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення Державною установою "Науково-практичний центр ендоваскулярної нейрорентгенохірургії НАМН України" (надалі - Замовник) конкурсних процедур закупівель медичного обладнання та лікарських засобів у 2013-2014 роках.

Результати аналізу документів і інформації, отриманих Відділенням від Замовника під час перевірки, дали підстави вбачати в діях учасників торгів, зокрема, ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" наявність ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У зв'язку з наведеним та на підставі статей 3, 17, 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" на адресу позивача було направлено вимогу голови Відділення про надання інформації від 26.11.2014 № 26-02/3901 (Вимога). У Вимозі головою Відділення визначено 25-ти денний строк подання інформації з дня отримання Вимоги. Вимогу позивачу було вручено 01.12.2014. Отже, кінцевий строк подання інформації припадав на 26.12.2014. У встановлений строк Позивач інформацію на вимогу не подав.

Листом від 16.01.2015 № 1/01 позивач повідомив Відділення про неможливість надати інформацію на Вимогу у встановлені строки та зазначив, що надасть інформацію у максимально короткі терміни

Інформацію на Вимогу позивач подав листом від 23.02.2015 № 08/02 із запізненням на 58 календарних днів та в неповному обсязі.

Оскільки відсутність інформації перешкоджає виконанню Відділенням покладених на нього завдань, останнє на підставі п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прийшло до висновку, що дії ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення у встановлений головою Відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Відділенням було прийняте відповідне Рішення.

Суть доводів позивача щодо визнання недійсним цього рішення зводиться до того, що Вимога голови Відділення про надання інформації була безпідставною, запитувана інформація не відповідає змістовному колу питань, зазначених у вимозі, при цьому у відповідача була наявна запитувана інформація, а причини неподання інформації позивачем були поважними.

Такі доводи позивача суд відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи органів Антимонопольного комітету України мають право вимагати надання певної інформації у суб'єктів господарювання та інших осіб.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

З огляду на зазначену норму закону, обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, частиною 1 статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- сприяння розвитку добросовісної конкуренції, тощо.

Судом також враховано, що Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.

З урахуванням зазначеного, твердження позивача про безпідставність направлення відповідачем Вимоги, оскільки станом на момент її направлення заява або справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не розглядалась, судом відхиляється як необґрунтоване та таке, що не узгоджується з нормами ст.ст. 3, 7, 17, 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Суд також вважає безпідставним твердження позивача з приводу того, що запитувана у Вимозі інформація не відповідала змістовному колу питань та запитувані документи були наявні у відповідача. З цього приводу суд зазначає, що органи Антимонопольного комітету України не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а відтак відмова суб'єкта господарювання у наданні інформації на тій підставі, що така інформація повинна було бути відома органам Антимонопольного комітету України - суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Також необґрунтованим суд вважає твердження позивача, який щодо витребування Відділенням протоколів загальних зборів учасників (засновників) ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА" зазначив, що предметом Вимоги є витребування інформації та документів для дослідження питання узгоджених дій учасників торгів, тоді як вирішення учасниками позивача внутрішніх питань не має відношення до можливих узгоджених дій. При цьому суд зазначає, що визначення обсягу документів, необхідних для проведення дослідження, віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України, його уповноважених працівників та територіальних відділень, а отже, вирішення питань доцільності витребування органами Антимонопольного комітету України будь-яких доказів не відноситься до компетенції позивача.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач подав інформацію на Вимогу голови Відділення із запізненням на 58 календарних днів та в неповному обсязі.

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача про поважні причини та об'єктивно не залежні від нього обставини, за яких інформацію на Вимогу було надано ним із запізненням, так як у Вимозі чітко було зазначено, що за наявності суттєвих обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання Вимоги, Товариство має можливість звернутись до голови Відділення з проханням подовжити термін для надання інформації, з обґрунтованим поясненням. Наразі, як зазначив відповідач у Рішенні та не спростовано відповідачем належними доказами, звернень чи клопотань позивача до голови Відділення щодо продовження строку надання інформації на Вимогу, щодо роз'яснення стосовно питань, поставлених у Вимозі тощо, до Відділення не надходило.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач в оскаржуваному Рішенні зробив обґрунтований та підставний висновок про те, що дії ТОВ "ТОПСЕРВІС-МЕДТЕХНІКА", які полягають у неподанні інформації на Вимогу голови Відділення у встановлений головою Відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

При цьому судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано вимог Конституції України, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5) (із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 15-02/01.15, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 15-02/01.15, нормам матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Таким чином суд вважає, що підстави для визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 № 28/02-р/к у справі № 15-02/01.15 відсутні, а тому вимоги позивача про визнання недійсним вказаного рішення є необгрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.07.2015.

Суддя Гумега О.В.