ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.07.15р. Справа № 904/5060/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Трудових резервів, б. 4

про стягнення 6098,98 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Букоємський Р.В. - юрисконсульт відділу правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності Управління договірної роботи юридичного департаменту за довіреністю від 13.05.2014 року за № 14-138

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж" про стягнення пені в сумі 2232,70 грн., інфляційних втрат в сумі 3420,92 грн., 3% річних в сумі 445,36 грн., судового збору.

Позивач обґрунтовує свої вимоги несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу за № 13/3324-ТЕ-4 від 04.02.2013 року в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ.

Відповідач позов визнав в повному обсязі (клопотання від 09.07.2015 року).

Відповідач клопотанням від 09.07.2015 року просив суд розглядати справу без участі представника Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж".

Клопотання задовольняється господарським судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2013 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як продавцем, та Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу природного газу за № 13/3324-ТЕ-4 за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтобаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Пунктом 1 додаткової угоди від 31.12.2013 року за № 1 до договору купівлі-продажу природного газу за № 13/3324-ТЕ-4 від 14.02.2013 року внесено зміни до п. 1.1 договору та викладено його в наступній редакції: продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтобаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п. 2 додаткової угоди від 31.12.2013 року за № 1 до договору купівлі-продажу природного газу за № 13/3324-ТЕ-4 від 14.02.2013 року продавець передає покупцеві у січні-червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Ціна (граничний рівень ціни) на природний газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) (п. 5.1 договору).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. (п. 5.2 договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається з сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 договору).

За приписами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Даний договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представникам сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 року і діє в частині передачі газу до 30.06.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 3 додаткової угоди від 31.12.2013 року за № 1 до договору купівлі-продажу природного газу за № 13/3324-ТЕ-4 від 14.02.2013 року).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу природний газ у 2013 році в обсязі 127,439 тис. м куб. на загальну суму 166843,12 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року, 28.02.2013 року, 31.03.2013 року, 30.04.2013 року, 31.05.2013 року, 30.06.2013 року, 31.10.2013 року, 30.11.2013 року, 24.01.2014 року (а. с. 21-29).

В порушення прийнятих на себе за договором зобов'язань, відповідач здійснював оплату отриманого природного газу з порушенням встановлених договором строків оплати.

Як встановлено судом, остаточно відповідач розрахувався з позивачем за отриманий природний газ за період січень 2013 року - грудень 2013 року у червні 2014 року, що підтверджується випискою з рахунку відповідача (а. с. 30-31).

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу до сплати пеню в сумі 2232,70 грн. за загальний період з 14.03.2013 року до 10.06.2014 року, 3% річних в сумі 445,36 грн. за загальний період з 14.03.2013 року до 10.06.2014 року згідно наступного розрахунку:

1. за зобов'язаннями, які виникли у лютому 2013 року (акт приймання-передачі від 28.02.2013 року) пеня розрахована з 14.03.2013 року до 14.03.2013 року на суму 14,00 грн., 3% річних розраховані з 14.03.2013 року до 14.03.2013 року на суму 2,80 грн.

2. за зобов'язаннями, які виникли у березні 2013 року (акт приймання-передачі від 31.03.2013 року) пеня розрахована з 14.05.2013 року до 20.05.2013 року на суму 53,60 грн., 3% річних розраховані з 14.05.2013 року до 20.05.2013 року на суму 10,72 грн.

3. за зобов'язаннями, які виникли у червні 2013 року (акт приймання-передачі від 30.06.2013 року) пеня розрахована з 14.07.2013 року до 25.07.2013 року на суму 0,61 грн., 3% річних розраховані з 14.07.2013 року до 25.07.2013 року на суму 0,13 грн.

4. за зобов'язаннями, які виникли у жовтні 2013 року (акт приймання-передачі від 31.10.2013 року) пеня розрахована з 14.11.2013 року до 30.12.2013 року на суму 142,14 грн., 3% річних розраховані з 14.11.2013 року до 30.12.2013 року на суму 32,80 грн.

5. за зобов'язаннями, які виникли у листопаді 2013 року (акт приймання-передачі від 30.11.2013 року) пеня розрахована з 14.12.2013 року до 30.12.2013 року на суму 76,05 грн., 3% річних розраховані з 14.12.2013 року до 30.12.2013 року на суму 17,55 грн.

6. за зобов'язаннями, які виникли у грудні 2013 року (акт приймання-передачі від 24.01.2014 року) пеня розрахована з 14.01.2014 року до 10.06.2014 року на суму 1946,29 грн., 3% річних розраховані з 14.01.2014 року до 10.06.2014 року на суму 381,35 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 2232,70 грн. за загальний період з 14.03.2013 року до 10.06.2014 року, 3% річних в сумі 445,36 грн. за загальний період з 14.03.2013 року до 10.06.2014 року обґрунтованими та такими, що підлягають до стягнення з відповідача.

Позивачем нараховано відповідачу до сплати інфляційні втрати в сумі 3420,92 грн. за загальний період квітень 2013 року - червень 2014 року згідно наступного розрахунку:

1. за зобов'язаннями, які виникли у квітні 2013 року (акт приймання-передачі від 30.04.2013 року) інфляційні втрати розраховані за період 14.05.2013 року до 20.05.2013 року на суму 18,63 грн. (а. с. 11).

2. за зобов'язаннями, які виникли у жовтні 2013 року (акт приймання-передачі від 31.10.2013 року) інфляційні втрати розраховані за період 14.11.2013 року до 30.12.2013 року на суму 59,53 грн. (а. с. 12).

3. за зобов'язаннями, які виникли у листопаді 2013 року (акт приймання-передачі від 30.11.2013 року) інфляційні втрати розраховані за період з 14.12.2013 року до 30.12.2013 року на суму 62,80 грн. (а. с. 12).

4. за зобов'язаннями, які виникли у грудні 2013 року (акт приймання-передачі від 24.01.2014 року) інфляційні втрати розраховані за період з 14.01.2014 року до 10.06.2014 року на суму 3279,96 грн. (а. с. 13).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, останнім при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не враховано приписи п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За змістом абзацу 8 листа Верховного суду України від 03.04.1997 року за № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових спорів", абзацу 3 ч. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Отже, позивачем не вірно розраховано інфляційні втрати з моменту виникнення права вимоги кредитора та вірний розрахунок інфляційних втрат становить:

1. за зобов'язаннями, які виникли у жовтні 2013 року (акт приймання-передачі від 31.10.2013 року) інфляційні втрати розраховуються за період грудень 2013 року та складають 42,46 грн.

2. за зобов'язаннями, які виникли у грудні 2013 року (акт приймання-передачі від 24.01.2014 року) інфляційні втрати розраховуються за період лютий 2014 року - травень 2014 року та складають 3556,46 грн.

За зобов'язаннями, які виникли у квітні 2013 року (акт приймання-передачі від 30.04.2013 року), у листопаді 2013 року (акт приймання-передачі від 30.11.2013 року) інфляційні втрати розраховані позивачем неправомірно, а саме без дотримання приписів щодо початкової дати розрахунку починаючи з першого дня наступного місяця за місцем, в якому виникло зобов'язання, та за декілька днів місяців, а не за місяць.

Отже, загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню судом складає 3322,42 грн. за загальний період жовтень 2013 року - травень 2014 року, а в решті вимог щодо стягнення інфляційних втрат належить відмовити.

При цьому суд зважає на те, що позивачем за зобов'язаннями, які виникли у грудні 2013 року, інфляційні втрати розраховані в меншому розмірі (3279,96 грн.), ніж вірна сума інфляційних втрат за вірний період (3556,46 грн.), в зв'язку з чим суд вважає за доцільне за цей період враховувати саме суму інфляційних втрат, нараховану позивачем.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Трудових резервів, б. 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 2232 (дві тисячі двісті тридцять дві) грн. 70 коп. - пені, 445 (чотириста сорок п'ять) грн. 36 коп. - 3% річних, 3322 (три тисячі триста двадцять дві) грн. 42 коп. - інфляційних втрат, 1797 (одна тисяча сімсот дев'яносто сім) грн. 49 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 13.07.2015 року.

Суддя С.П. Панна