Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" липня 2015 р. Справа № 906/736/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача (КП Теплозабезпечення): ОСОБА_1 (довіреність від 23.12.13)

від відповідача: не з'явився

за участю прокурора Пустовіт М.Л.

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Коростенської міської ради, Комунального підприємства "Теплозабезпечення"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 55754,07 грн.

Прокурор звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на користь КП "Теплозабезпечення" 55754,07 грн. згідно договору №306 про надання послуг з централізованого опалення від 01.10.2012, з яких: 23737,92 грн. основного боргу, 29216,63 грн. пені, 266,73 грн 3% річних, 2532,79 грн. інфляційних нарахувань.

27.05.15. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення №2/5 від 26.05.15, в яких ФОП ОСОБА_2 повідомляє про повне погашення заборгованості та вказує на помилки допущені при обрахуванні суми боргу та пені (а.с.56).

02.07.15 від Коростенської міжрайонної прокуратури до суду надійшла заява, в якій прокурор уточнив розмір основної суми боргу, що становить 21099,81грн., просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 21099,81грн., у зв'язку з оплатою, зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача на користь КП "Теплозабезпечення" 24931,58 грн. пені, 218,43 грн. 3% річних та 2532,79 грн. інфляційних.

Згідно ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Справа розглядається виходячи з вимог викладених прокурором у заяві №2994вх-15 від 12.06.15.

Представник 2-го позивача та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з урахуванням заяви №2994вх-15 від 12.06.15.

Представник Коростенської міської ради у судове засідання не з'явився. До суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив. Ухвала, яка направлялась на адресу відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулась до суду з відміткою поштового відділення:"за закінченням терміну зберігання".

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.11, за змістом зазначеної статті 64 ГПК ( 1798-12 ), зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно із ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника 2-го позивача та прокурора, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2012 року між Комунальним підприємством теплозабезпечення (позивач/виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач/відповідач) укладено договір № 306 про надання послуг з централізованого опалення (а.с.18), за умовами якого теплопостачальне підприємство зобов'язалося своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

На виконання умов договору, позивач за період з 01.11.2013 по 31.03.2015 поставив відповідачу теплову енергію для оплати якої виставивляв рахунки-фактури (а.с. 22-39).

Згідно п.7 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду перед позивачем існувала заборгованість в сумі 21099,81грн.

Після подачі позову до суду, відповідач сплатив борг у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками та не заперечується прокурором та представником позивача (а.с.89-91).

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 21099,81грн. боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору на підставі ст.81 ч.1 п.1-1 ГПК України.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань, прокурор просить стягнути з відповідача 24931,58грн. пені, 2532,79грн. інфляційних, 218,43грн. 3% річних.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.230 ГК України пеня є одними з видів штрафних санкцій, яка визнається як господарська санкція у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.99р. встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Разом з тим, всупереч зазначених вимог, прокурором заявлено до стягнення пеню, розмір якої (24931,58) перевищує розмір боргу (21099,81), отже правомірними є вимоги щодо стягнення 21099,81 грн. пені.

Суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вживав заходи по сплаті заборгованості, станом на день розгляду справи погасив суму боргу, що свідчить про добросовісність відповідача.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму ВГС України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

До суду не представлено доказів того, що порушення відповідачем зобов'язань за договором потягло за собою завдання значних збитків КП "Теплозабезпечення".

Враховуючи викладене, зважаючи на положення п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, ч.1 ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, господарський суд прийшов до висновку про винятковість вказаних обставин та про наявність підстав для зменшення на 50 % розміру пені - до 10549,91грн., з огляду на що, в частині стягнення 14381,67грн. пені слід відмовити.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем уточнений розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовольняє позов у цій частині.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 15217,01грн., з яких: 10549,91грн. пені, 2532,79грн. інфляційних, 218,43грн. 3% річних. В частині вимоги про стягнення 21099,81грн. боргу провадження у справі підлягає припиненню. У стягненні 14381,87грн. суд відмовляє.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі правомірно заявлених вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

При цьому суд враховує роз'яснення, надані в п.9.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", згідно якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст.83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Припинити провадження у справі в частині стягнення 21099,81грн. боргу.

3.Зменшити розмір пені до 10549,91грн.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Комуністична, 50, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Теплозабезпечення" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Кірова, 8 А, код 31871157):

- 10549,91 грн. пені,

- 2532,79 грн. інфляційних втрат,

- 218,43 грн. 3% річних.

5. У стягненні 14381,67 грн. пені відмовити.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Комуністична, 50, код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України - 1683,49грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2 - Коростенська міська рада(рек. з повідом.) (

3-відповідачу (рек. з повідом.)