ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа № 925/574/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю прокурора прокуратури Черкаського району Пітюренка М.В., представників сторін: позивача - не з'явились, відповідача - Тютюника Р.В. за довіреністю, третьої особи - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Черкаської районної державної адміністрації до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області про стягнення 117590 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Черкаського району в інтересах держави в особі Черкаської районної державної адміністрації звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до сільськогосподарського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» (далі - відповідач) про стягнення 117590 грн. збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки - 60 невитребуваних паїв загальною площею 92,66 га, розташованих в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року за клопотанням прокурора залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державну інспекцію сільського господарства в Черкаській області.

В засіданні суду прокурор позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві і письмових поясненнях до неї (вх. № 14669 від 17.06.2015 року), підтримав і просив суд задовольнити повністю. Позивач явку свого представника не забезпечив, подав письмові клопотання, в яких позов підтримав і просив суд розглядати справу без участі його представника.

Відповідач подав письмовий відзив на позов (а.с. 37-40), представник відповідача в засіданнях суду позов не визнав і в його задоволенні просив суд відмовити повністю з мотивів, викладених у письмовому відзиві, зокрема - відсутності у позивача права на стягнення спірних збитків.

Третя особа явку свого представника в засідання суду не забезпечила з поважних причин, надала витребувані судом документи, подала клопотання, в якому просила суд розглядати справу без участі її представника, позов прокурора підтримала і просила задовольнити його повністю. Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення прокурора представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

На підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 154 від 23.11.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Іскра» с. Байбузи 24.11.1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР 17-14, згідно з яким передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 1882,8 гектарів землі в межах згідно з планом. Додатком 1 до акту є список громадян - членів підприємства (а.с. 55-58).

30.12.1997 року громадяни України - власники земельних і майнових часток (паїв), отриманих в результаті розпаювання земель і майна, що знаходилося в колективній власності КСП «Іскра» відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР 17-14, перелічені в додатку № 1 від 30.12.1997 року, надалі як «співвласники» уклали договір № 1 про добровільне об'єднання земельних та майнових паїв на засадах спільної часткової власності для спільного володіння, використання і розпорядження земельних паїв і майна та про порядок передачі колективом співвласників спільної ділянки і майна СТОВ «Іскра» с. Байбузи Черкаського району Черкаської області. Згідно з розділом І договору, предметом договору є домовленість співвласників передати землю і майно як єдине ціле в оренду СТОВ «Іскра», яке стало правонаступником КСП «Іскра». Згідно з пунктами 2.1., 7.2. договору, земля і майно передаються в оренду СТОВ «Іскра» на термін 15 років (1998-2012), договір набирає чинності з моменту його підписання.

Додатком № 1 від 30.12.1997 року до договору є список осіб, що його підписали, у списку значаться 1000 осіб, та 7 осіб правонаступників на сертифікати на земельну частку (пай).

23.01.1998 року громадяни-співвласники майнового комплексу і єдиного земельного масиву, діючи на підставі Договору про добровільне об'єднання земельних та майнових паїв на засадах спільної часткової власності для спільного володіння, використання і розпорядження земельних паїв і майна та про порядок передачі колективом співвласників спільної ділянки і майна СТОВ «Іскра» с. Байбузи Черкаського району Черкаської області від 30.12.1997 року, як орендодавці з однієї сторони, і СТОВ «Іскра», як орендар з другої сторони, уклали договір № 2 оренди землі і майна, що належать громадянам на праві спільної часткової власності. Згідно з п.п. 1.1., 1.4., 2.1. договору, орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування на умовах оренди майно і землю колишнього КСП «Іскра», яке реорганізоване в СТОВ «Іскра». Майно і земля передаються орендареві по актах, які від імені орендодавця підписує уповноважена ним особа, а від імені орендаря - директор. Договір укладено на 15 років.

Із інформаційної довідки (а.с. 67), наданої відповідачем, вбачається, що 60 осіб-власників земельних сертифікатів із числа осіб, зазначених у додатку № 1 до договору № 1 від 30.12.1997 року, померли протягом 1998-2008 років, загальна площа належних їм земельних ділянок складає 92,66 га. Достовірність дат смерті померлих власників не успадкованих паїв підтвердила секретар Байбузівської сільської ради.

Із листів сільського голови Байбузівської сільської ради від 21.06.2012 року (а.с. 51-54) слідує, сільська рада не повідомляла адміністрацію СТОВ «Іскра» про смерть власників земельних паїв, які проживають на території сільської ради, скарг на несвоєчасність виплат орендної плати власникам паїв до сільської ради не надходило.

На виконання доручення УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області від 27.04.2012 року, на підставі наказу в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 10.05.2012 року № 32-о і посвідчення № 1 від 10.05.2012 року начальником управління контролю за використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в Черкаській області Хомідовим Р.В., у присутності директора СТОВ «Іскра» Небилиці М.П. проведена 10.05.2012 року позапланова перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства та законності використання земель в адміністративних межах Байбузівської сільської ради, а саме не успадкованих земельних часток (паїв), міжпольових шляхів, земель запасу та резерву. Перевіркою виявлено порушення товариством вимог земельного законодавства, а саме ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, що полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки - не витребуваних 60 паїв померлих громадян загальною площею 92,66 га в адміністративних межах Байбузівської сільської ради за межами населеного пункту.

За результатами перевірки начальником управління контролю за використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в Черкаській області Хомідовим Р.В. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.05.2012 року, акт № 2 обстеження земельної ділянки від 11.05.2012 року, припис від 11.05.2012 року № 000003 про усунення виявлених порушень, протокол про адміністративне правопорушення від 11.05.2012 року № 000002 стосовно директора відповідача - СТОВ «Іскра» Небилиці М.П., а також здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (а.с. 17-26).

Згідно з розрахунком, проведеним на підставі акту перевірки і у відповідності з Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою КМ України від 25.07.2007 року № 963, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, складає 117590 грн.

В червні 2012 року СТОВ «Іскра» звернулось в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до начальника управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Хомідова Р.В., за участі третьої особи - Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області про визнання неправомірними дій відповідача щодо організації та проведення перевірки, складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.05.2012 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 11.05.2012 року № 000002, припису від 11.05.2012 року № 000003, акту обстеження земельної ділянки від 11.05.2012 року № 2 та розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 92,66 га не успадкованих 60 паїв померлих громадян в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, в розмірі 117590 грн., скасування припису та розрахунку розміру шкоди.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року, позов було задоволено повністю.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.10.2013 року у справі № К/9991/67430/12 частково задоволено касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Власниками спірних земельних часток (паїв), включених до списку самовільно зайнятих відповідачем земельних часток (паїв), технічна документація щодо визначення їх (в натурі) на місцевості не розроблялась, державні акти на право власності на ці земельні ділянки не отримувались.

Предметом спору у справі що розглядається, є вимога прокурора в інтересах держави в особі Черкаської районної державної адміністрації до відповідача - сільськогосподарського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» про стягнення 117590 грн. збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки - 60 невитребуваних паїв загальною площею 92,66 га, розташованих в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків (господарських зобов'язань) визначені, відповідно, ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України. Ними, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) іншій особі (ст. 11 ч. 2 п. 3 ЦК), заподіяння шкоди суб'єкту господарювання (ст. 174 ч. 1 абз. 4 ГК).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільним кодексом України відшкодування шкоди віднесено до недоговірних зобов'язань - підрозділ 2, глава 82. За їх змістом:

майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК);

з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК).

Аналогічні правові норми містять ст.ст. 224, 225 ГК України.

Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.04.2013 № 01-06/757/20 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів», за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова від 22.01.2013 № 5011-71/2684-2012);

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ст. 125 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ч. 1 і 2 ст. 126 Земельного кодексу України).

За самовільне зайняття земельної ділянки статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, статтею 1971 КК України - кримінальна відповідальність.

Земельним кодексом України також встановлено, що:

власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152);

захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків (п. «ґ» ч. 3 ст. 152);

відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 2 ст. 157).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. Розмір спірної шкоди, що складає 117590 грн., визначено у відповідності до вищенаведених нормативних актів.

Законом України «Про форми власності на землю» (втратив чинність на підставі Закону України N 1377-IV від 11.12.2003 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у зв'язку з прийняттям у новій редакції Земельного кодексу України), в Україні запроваджено поряд з державною - колективну і приватну форми власності на землю.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України. Земля як об'єкт права колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства зазначена у ч. 1 ст. 7 названого Закону.

Землі КСП «Іскра», зазначені у державному акті, на праві колективної власності належали усім членам господарства і прийняття рішень щодо такої землі регулювалося законодавством та установчими документами юридичної особи.

Указом Президента України від 08.08.1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам.

Указом Президента України від 03.12.1999 року N 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» передбачено реформувати протягом грудня 1999 - квітня 2000 років колективні сільськогосподарські підприємства на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських товариств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени такого підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Такі положення викладені у п. 2, п. 6 Указу Президента України від 08.08.1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Виходячи із викладеного, право на сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність КСП «Іскра», належить особам, які мають право на земельні частки (паї), і включені як члени підприємства до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землі, а також їх спадкоємці у разі смерті осіб, які мають право на земельні частки (паї).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»:

оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1277 Цивільного кодексу України, лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина визнається відумерлою в судовому порядку за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У тих же випадках, коли земельна ділянка є невитребуваною, відповідно до пункту 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Із постанови Вищого адміністративного суду України від 17.10.2013 року у справі № К/9991/67430/12 вбачається, що адміністративний суд, розглядаючи справу, у якій брали участь ті самі особи, встановив, що землі 60 неуспадкованих (невитребуваних) часток (паїв) площею 92,66 га земель сільськогосподарського призначення, які обліковувались у Байбузівській сільській раді, в користування СТОВ «Іскра» не передавались, договори оренди з ним не укладались, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що СТОВ «Іскра», використовуючи ці земельні ділянки без правовстановлюючих документів (самовільне зайняття земель державної власності), порушила норми земельного законодавства, а дії начальника управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Хомідова Р.В. щодо встановлення факту порушення вимог закону при проведенні позапланової перевірки СТОВ «Іскра», складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протоколу про адміністративне правопорушення, припису від 11.05.2012 року № 000003, акту обстеження земельної ділянки та розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який здійснений у відповідності з Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою КМ України від 25.07.2007 року № 963, і складає 117590 грн., є правомірними.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 3 ст. 43 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 33 ч. 1, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, з врахуванням обставин справи та вищенаведених приписів законодавства суд вважає позов обґрунтованим , доказаним і з зазначених у ньому підстав задовольняє його повністю, заперечення відповідача визнає безпідставними і відхиляє.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати, від сплати яких прокурор звільнений, стягуються з відповідача в доход держави.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра», ідентифікаційний код юридичної особи 03793449, місцезнаходження: 19617, Черкаська область, Черкаський район, село Бай бузи, вул. Леніна, буд. 2А до загального фонду Державного бюджету України через ГУДКСУ у Черкаській області на рахунок № 0477, код бюджетної класифікації 24062200 збитки в сумі 117590 грн., завдані самовільним зайняттям земельної ділянки.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра», ідентифікаційний код юридичної особи 03793449, місцезнаходження: 19617, Черкаська область, Черкаський район, село Бай бузи, вул. Леніна, буд. 2А в доход державного бюджету України через Державну податкову інспекцію у Черкаському району ГУ ДФС у Черкаській області, місцезнаходження: 18003, Черкаська область, м. Черкаси, вул. В'ячеслава Чорновола, 157, із зарахуванням на рахунок № 3002, отримувач - УДКСУ м. Черкаси, Черкаської області, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 - 2351 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 03.07.2015 року.

Суддя В.М. Грачов