ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа № 922/1348/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Черленяк М.І.,

при секретарі Новіковій Ю.В.,

за участю представників:

позивача - Єрьома І.В. (довіреність № 316 від 28.01.2015 р.) та Рожкова С.Г. (довіреність № 4062 від 31.12.2014 р.);

відповідача - Пономаренко Л.Д. (довіреність № 2 від 30.03.2015 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 2859 Х/1-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року у справі № 922/1348/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків,

до Споживчого кооперативу з газифікації "Старолюботинський", м. Люботин Харківської області,

про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 р. ПАТ "Харківгаз" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Споживчого кооперативу з газифікації "Старолюботинський", в якій просить внести зміни в договір на користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. в запропонованій позивачем редакції додаткової угоди № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.04.2015 р. у справі № 922/1348/15 (суддя Ю.В. Светлічний) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на те, що додаткова угода № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом по суті являється договором в новій редакції, що суперечить умовам п. 10.4 основного договору, яким передбачено, що зміни до договору вносяться додатковою угодою. Додаткова угода та договір в новій редакції є різними за своєю правовою природою.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на необхідність приведення укладеного між сторонами договору на користування газопроводом у відповідність до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», з урахуванням змін, внесених Законом України № 5021-VІ від 22.06.2012 р., який вступив в дію з 01.01.2013 р., та вимог Постанови НКРЕКП № 227 від 07.03.2013 р. «Про затвердження Типового договору на користування складовими ЕГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.06.2015 р.

В судовому засіданні від 18.06.2015 р., ухвалою Харківського апеляційного господарського суду, з метою повного та всебічного розгляду справи, відкладено розгляд справи на 09.07.2015 р.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Камишевої Л.М., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Черленяк М.І.

Представники позивача в судових засіданнях 18.06.2015 р. та 09.07.2015 р. підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники відповідача у відзиві на апеляційну скаргу позивача (вх. № 9474 від 16.06.2015 р.) та в письмових поясненнях (вх. № 10326 та вх. № 10327 від 07.07.2015 р., з урахуванням виправлення технічної описки від 09.07.2015 р. вх. № 10462), а також в судових засіданнях 18.06.2015 р. та 09.07.2015 р. не погоджуються з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України, у відповідності до якої зміни до договору вносяться за умови узгодженості цих змін між сторонами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судових засіданнях, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2009 р. між ПАТ "Харківгаз" (користувачем) та СК з газифікації "Старолюботинський" (власником) укладено договір про користування газопроводом № 3, за умовами якого власник передає, а користувач приймає в строкове безоплатне користування газопровідну мережу (далі по тексту - газопровід). Межі відсікання, структурний склад газопроводу та адреса розташування його структурних об'єктів наведені у додатку № 1 "Опис газопроводу", що є невід'ємною частиною договору (а.с. 15-23).

Відповідно до п. 1.3 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., газопровід обліковується на балансі власника. Первісна власність газопроводу становить 4433900,00 грн. Балансова вартість газопроводу на дату укладання цього договору становить 4433900,00 грн.

Згідно п. 2.1, 2.4 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., приймання-передача газопроводу здійснюється на підставі акту приймання-передачі. Газопровід вважається переданим користувачеві з дня, наступного з дня підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.1 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., користувач після прийняття газопроводу від власника здійснює його використання в своїй підприємницькій діяльності, шляхом транспортування та постачання-природного газу фізичним та юридичним особам - мешканцям північних районів м. Люботин та с. Смородського, які (і тільки які) отримали від власника спеціальні письмові довідки про отримання дозволу кооперативу на підключення до газопроводу (Додаток № 3 до договору).

В п. 3.2, 3.3 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. визначено, що передача газопроводу в користування не призводить до переходу права власності від власника до користувача. Користувач не має права від свого імені та/чи без згоди власника здійснювати щодо газопроводу будь-які юридичні та фактичні дії, наслідком яких могла б бути подальша зміна форми власності чи власника на газопровід в цілому та на його окремі споруди.

У відповідності до п. 4.1, 4.2 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., під час користування газопроводом користувач виконує технічне обслуговування газопроводу. Для утримання газопроводу в задовільному технічному стані користувач зобов'язаний власним коштом виконувати роботи з технічного обслуговування та з поточних або аварійних ремонтів газопроводу та його окремих споруд.

Відповідно до п. 7 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., договір укладено на один рік. Якщо за один календарний місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить письмово про бажання його припинити, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на умовах, визначених у цьому договорі. Зміни умов договору при продовженні строку його дії можливі у письмовій формі, у вигляді додаткових двосторонніх протоколів до договору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі, суб'єктів природних монополій суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Ч. 2 ст. 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, при прийнятті своїх рішень діє за принципом незалежності від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб'єктів господарювання, а також політичних партій та інших об'єднань громадян чи їх органів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо сплати за приєднання до ж суб'єктів природних монополій" № 5021-//І від 22.06.2012 р., який вступив в дію 01.01.2013 р. внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", у відповідності до яких експлуатація складових Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними або газотранспортними підприємствами. Власники складових ЄГТСУ зобов'язані передати належні їм складові ЄГСУ у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним чи газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, зокрема, належить затвердження Типового договору на користування складовими ЄГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Постановою НКРЕКП від 07.03.2013 р. № 227 затверджено Типовий договір на користування складовими ЄГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Позивач листом від 09.12.2013 р. № 01-08/1910 (а.с. 30) повідомив відповідачеві про необхідність приведення договірних відносин до вимог діючого законодавства та листом від 24.01.2014 р. № 01-08/101 (а.с. 32) надіслав на адресу відповідача додаткову угоду про розірвання договору користування газопроводом № З від 01.04.2009 р.

Відповідач листом № 002 від 21.04.2014 р. (а.с. 34) відмовився від підписання запропонованої позивачем редакції додаткової угоди про розірвання договору користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., з посиланням на необхідність приведення зазначеної додаткової угоди у відповідність до вимог чинного законодавства та договору користування газопроводом № З від 01.04.2009 р., оскільки відповідно до п. 10.4 цього договору, у разі виникнення обставин, які викликають необхідність зміни умов цього договору, складається додаткова угода про зміни умов договору, а припинення дії договору неможливе.

Позивач листом від 26.01.2015 р. № 01-23/83 надіслав відповідачеві два примірника додаткової угоди № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом № З від 01.04.2009 р. (а.с. 6-10, 27-28), якою було запропоновано відповідачу змінити існуючий договір на користування газопроводом з 13.05.2013 р. Зазначений лист був отриманий відповідачем 03.02.2015 р., що підтверджується відповідним рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 29).

Відповідач не повернув підписаний примірник додаткової угоди № 1 до спірного договору, заперечень або протоколу розбіжностей щодо умов зазначеної додаткової угоди позивачеві не надав, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про внесення змін в договір на користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. шляхом укладення між сторонами додаткової угоди, у задоволенні якої відмовлено судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Порядок внесення змін до договору регламентовано ст. 188 Господарського кодексу України, згідно якої сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі недосягнення сторонами згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Вирішення питання про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України, відповідно до якого договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Зацікавлена сторона у випадках передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду.

Дослідивши запропоновану позивачем редакцію додаткової угоди № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. (а.с. 6-10), колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що зазначена додаткова угода фактично є новим договором (новою редакцією) на користування газопроводом на основі Типового договору, затвердженого Постановою НКРЕКП від 07.03.2013 р. № 227, де позивач просить ввести в дію його нову редакцію з 2013 року, тоді як до суду позивач звернувся лише у 2015 році.

Згідно п. 10.4 договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., у разі виникнення обставин, які викликають необхідність зміни умов цього договору, одна з сторін повинна попередити про це письмово іншу сторону. Про зміну умов договору складається додаткова угода, яка підписується сторонами в порядку, визначеному законодавством України, і являється невід'ємною частиною цього договору.

Тобто припинення дії договору про користування газопроводом та укладення нового договору у випадку виникнення обставин, які викликають необхідність зміни умов цього договору, суперечить вимогам договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. У разі необхідності внесення змін в суттєві умови договору, сторони укладають додаткову угоду.

До матеріалів справи позивач надав нову редакцію договору на користування газопроводом, в якій позивач в односторонньому порядку змінює всі умови попереднього договору - договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного Кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо укладення додаткової угоди до договору про користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. та, враховуючи, що зазначеним договором не передбачено внесення змін у договір шляхом укладення нового договору, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про внесення змін в договір на користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. в запропонованій позивачем редакції додаткової угоди № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року у справі № 922/1348/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Черленяк М.І.