КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа№ 910/4868/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Суліма В.В.

за участю представників:

від позивача: Мунька О.М. - представник за довіреністю

від відповідача (апелянта): Давиденко Ю.К. - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г (суддя: Ю.В. Цюкало)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"

до Моторного (транспортне) страхового бюро України

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" задоволено повністю, а саме присуджено до стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача 8 055,13 грн.та судові витрати в розмірі 1 827,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всі необхідні умови для відшкодування відповідачем за рахунок коштів фонду захисту потерпілих наявні та доведені, а саме: визнання страховика-учасника відповідача банкрутом та недостатність у нього коштів і майна. Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу страхового відшкодування (набуте за Договором факторингу) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, судом першої інстанції відхилено, оскільки в межах даного спору встановлена сукупність об'єктивних обставин, що дають підстави вважати виникнення вказаного зобов'язання у аідповідача, а саме: факт визнання ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" банкрутом та відсутність майна або інших активів ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", за рахунок яких можливо задовольнити грошові вимоги. Враховуючи наведене, а також приписи п.п. "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"- відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку апелянта, позивачем не доведено існування третьої умови, визначеної п.п. "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", а саме наявності заборгованості ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, скаржник, посилаючись на п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", зазначив, що позивачем не подано до суду доказів на підтвердження того, що ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" пропустило 90 денний строк для виплати страхових відшкодувань. Враховуючи вищенаведене, апелянт зазначив, що рішення суду є необґрунтованим і передчасним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г передано судді - доповідачу Київського апеляційного господарського суду Станіку С.Р., для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л. та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи № 910/4686/15-г призначено на 24.06.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 24.06.2015, у зв'язку із перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, справу № 910/4686/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 справу № 910/4686/15-г прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В. Розгляд справи № 910/4686/15-г призначено на 24.06.2015.

Представник апелянта в судовому засіданні 24.06.2015 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 24.06.2015 представник позивача проти доводів апеляційної скарги - заперечував, з урахуванням поданого через канцелярію суду відзиву на апеляційну скаргу, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" зазначило, що позивачем доведено всі три підстави для здійснення відповідачем виплати, визначеної пп. «г» п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому доводи апелянта про те, що необхідною умовою проведення виплат на користь позивача є завершення процедури ліквідації ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" суперечать вищенаведеним приписам чинного законодавства України. Так, враховуючи наведене, представник позивача зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у жовтні 20012 року між Нагурною О.М., як цементом та з Фізичною особою-підприємцем Кругляк О.С., як цесіонарієм, було укладено договір про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, на підставі ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Цедент відступає, Цесіонарій усі права вимоги, що виникли у Цедента, у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ГАЗ 3705-434 ЗНГ, д.н. СВ8105АЕ під керуванням Коршунова Анатолія Сергійовича, відповідальність якого застрахована згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.02.2011р., номер полісу АА 2064621, у страховій компанії ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія".

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, внаслідок укладення цього договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування, нанесеного шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках.

Згідно п. 1.2. договору про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за цим Договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 8 054,00 грн.

Також, 30.10.2012 між Фізичною особою-підприємцем Кругляк О.С., як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", як фактором, було укладено договір факторингу № 1/30-10/2012, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов'язався оплатити клієнтові усі права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 29.10.2012 (п.1.1.).

Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012, в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012, характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором: загальна сума боргу 8 055,13 грн.

Пунктом 4.1. договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012, що за передані права вимоги до боржника за договором факторингу фактор сплачує клієнтові 4 227,00 грн.

14.11.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою від 13.11.2012 про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» за 116 договорами факторингу на суму 1 643 109,94 грн., в тому числі , і за договором факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012 на суму 8 055,13 грн., що ґрунтуються на невиконаних Приватним акціонерним товариством "Українська екологічна страхова компанія" зобов'язаннях з виплати страхового відшкодування потерпілим за договорами загальнообов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також просив включити грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія".

Так, ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 затверджено реєстр кредиторів ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", позивача визнано кредитором ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" на суму 1644182,94 грн., зокрема по договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012 на суму 8 055,13 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012 Приватне акціонерне товариство "Українська екологічна страхова компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Стецину І.В.

Як вбачається з постанови Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012 прийняття комітетом кредиторів рішення про необхідність визнання боржника банкрутом стало наслідком заслуховування інформації розпорядника майна щодо проведеної роботи та його звіту, у результаті якої, зокрема, за наслідками подання запитів до державних реєстраційних та інших органів зі спеціальною компетенцією, не було виявлено активів підприємства.

Відповідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, враховуючи вищенаведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", враховуючи приписи п.п. "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", на підставі договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012, звернулося з позовом про стягнення з відповідача грошові кошти в сумі 8 055,13 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом.

Відповідно до п. 20.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ.

Відповідно до п. 39.1. та п. 39.2.1. ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 40.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, в тому числі, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З наведених норм вбачається, що Законом визначено обов'язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом або його ліквідації; наявність невиконаних зобов'язань страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання цих зобов'язань.

Відповідно до п.п. "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 3.2. статуту МТСБУ від 24 січня 2005 одним із основних завдань МТСБУ є виконання страхових зобов'язань з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у тому числі за договорами міжнародного страхування) за страховиків-членів Бюро у разі недостатності коштів та майна цих страховиків, що визнані банкрутом та/або ліквідовані.

З огляду на викладене, положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" та статуту МТСБУ , визначено настання відповідальності МТСБУ, як у разі визнання страховика банкрутом, так і його ліквідації.

Отже, з встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що наявність невиконаних зобов'язань ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.02.2011 (номер полісу АА 2064621) підтверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-46/12625-2012, якою позивача визнано кредитором ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія".

Як вбачається з мотивувальної частини постанови від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012, Господарським суду міста Києва встановлено, що прийняття комітетом кредиторів рішення про необхідність визнання боржника (ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія") банкрутом стало наслідком заслуховування інформації розпорядника майна щодо проведеної роботи та його звіту, в результаті якої, зокрема, за наслідками подання запитів до державних реєстраційних та інших органів зі спеціальною компетенцією, дослідження балансу, не було виявлено активів підприємства. Станом на 11.11.2013 повідомлень про виконання боржником (ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія") грошових зобов'язань не поступало, не надходило заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища боржника, а також письмових вимог від комітету кредиторів боржника щодо санації ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" чи припинення провадження у справі № 5011/46/12625-2012.

Таким чином, обставини наявності заборгованості та відсутності коштів та майна для її погашення у ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" встановлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 та постановою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012, якими позивача визнано кредитором ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" на суму 1644182,94 грн., зокрема по договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012 на суму 8 055,13 грн., а останнє визнано банкрутом в зв'язку з його неплатоспроможністю.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що наявність всіх необхідних умов для відшкодування МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, а саме: визнання страховика-учасника МТСБУ банкрутом, наявність заборгованості та недостатність коштів і майна страховика-учасника МТСБУ, доведені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вищенаведені обставини спростовують доводи відповідача про те, що позивачем не доведено існування третьої умови, визначеної п.п. "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", а саме наявність заборгованості ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також необхідність звернення позивача до відповідача із заявою про страхове відшкодування в порядку п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів".

Кім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що незавершення процедури банкрутства Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», не є перешкодою для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу спричинену шкоду, згідно з вимогами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням того, що матеріалами справи № 910/4686/15-г підтверджено 1) наявність факту недостатності коштів та майна страховика ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" для погашення заборгованості за відповідними договорами цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів -ухвала Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-46/12625-2012; 2) визнання ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" банкрутом - постанова Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012; 3) існування заборгованості ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" - ухвала Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-46/12625-2012.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" в сумі 8 055,13 грн. - є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/4686/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4686/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Сулім