ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2015 р.Справа № 924/887/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства "Об'єднання "Прогрес", м. Славута Хмельницької області

до Грицівської селищної ради, смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 45687,69 грн., з яких 21585,68 грн. основного боргу, 15485,49 грн. інфляційних втрат, 1236,59 грн. 3% річних, 7379,93 грн. пені

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю № 137 від 29.04.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2 - селищний голова (виписка з протоколу першої сесії Грицівської селищної ради VI скликання)

ОСОБА_3 - за довіреністю № 176 від 19.06.2015 р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 21585,68 грн. заборгованості з оплати за підрядні роботи, виконані згідно з договором № 21-05-13 від 21.05.2013 р., а також 15485,49 грн. інфляційних втрат, 1238,37 грн. 3% річних, 7379,93 грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем передбачених договором зобов'язань з оплати виконаних робіт, положеннями ст. ст. 258, 526, 625 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Повноважний представник позивача у судовому засіданні на підставі ст. 22 ГПК України подав заяву про зменшення позовних вимог в частині нарахування 3% річних до 1236,59 грн. у зв'язку з їх нарахуванням не з 30.06.2013р., а з 01.07.2013р. Решта позовних вимог залишена без змін.

Оскільки подана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, вона приймається судом.

Повноважний представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач письмового відзиву на позов з документальним обгрунтуванням своїх доводів не надав. Повноважні представники відповідача у судовому засіданні зазначили про відсутність вини відповідача у порушенні зобов'язання, оскільки оплата виконаних робіт повинна здійснюватись в межах коштів, виділених на вказану мету з районного бюджету для ліквідації наслідків стихійного лиха.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

21.05.2013 р. між приватним акціонерним товариством "Об'єднання "Прогрес" (підрядник) та Грицівською селищною радою (замовник) укладено договір № 21-05-13, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов'язується на свій ризик та своїми силами виконати в строк до 31 травня поточного року роботи по ремонту покрівлі Грицівської ЗОШ І-Ш ступенів в смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області згідно наданого дефектного акту та кошторису на ремонтно-будівельні роботи у встановлений цим Договором термін, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи в межах коштів, виділених на вказану мету з районного бюджету для ліквідації наслідків стихійного лиха.

Згідно з п. 1.2 договору підрядник виконує комплекс робіт відповідно до вимог проектно-кошторисної документації на ремонтно-будівельні роботи, а також проводить здачу виконаного комплексу робіт Замовнику.

Відповідно до п. 2.1 договору орієнтовна вартість робіт за даним договором складає 25201,00 грн.

Загальна вартість робіт за даним договором не може збільшуватись, за виключенням складових договірної ціни - ціни матеріалів, вартості перевезень і т. ін. в межах договірної ціни (п. 2.2 договору).

У п. 3.1 договору сторони погодили, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів, виділених селищній раді для ліквідації наслідків стихійного лиха з районного бюджету.

Пункт 4.1 договору визначає, що оплату виконаних робіт замовник здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника згідно з оформленими сторонами актами виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в), довідками про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (форма № КБ-3). Договірна ціна, яка застосовується при розрахунках за фактично виконані роботи за цим договором, визначається згідно з ДБН Д. 1.1-1-2000 (Додаток 1) (п. 4.2 договору).

До зобов'язань підрядника згідно з п. 5.1.1 договору належать: виконати роботи, передбачені цим договором, таким чином, щоб якість виконаних робіт за об'єктом, зазначеним у п. 1.1 цього договору, відповідала проектним рішенням, державним будівельним нормам та іншим чинним нормативним документам України; згідно з п. 5.1.2 договору - передати замовнику належним чином оформлену документацію на виконані підрядні роботи.

Натомість, замовник у разі відсутності претензій до підрядника зобов'язується підписати (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України) акти виконаних підрядних робіт, здійснити їх оплату згідно з п. 4.1 цього договору (п. 5.2.1 договору); підписувати передані виконавцем згідно з п. 6.1.6 цього договору акти приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (форма №КБ-3) за умови відсутності претензій до виконаних підрядником робіт за цим договором (п. 5.2.2 договору); здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю якості та обсягів виконаних робіт проектно-кошторисній документації, будівельним нормам та правилам, а матеріалів - державним стандартам та технічним умовам. У разі виявлення відхилень письмово надати підряднику претензію (вказівку) та розпорядження про їх усунення, а за потребою - прийняти рішення про припинення робіт (п. 5.2.3 договору).

У п. 11.1 договору зазначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору згідно із законодавством України.

Також сторони у п. 12.1 договору погодили, що підрядник зобов'язується здати виконані ремонтні роботи в повному обсязі в експлуатацію замовнику згідно з вимогами діючого законодавства.

Згідно з п. 12.2 договору здавання-приймання закінчених робіт за об'єктом виконується відповідно до чинних норм і правил та оформляється відповідним актом. З моменту підписання акта замовник стає власником виконаних і відповідає за його збереження.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.05.2013 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 14.1 договору).

Додатками до договору є дефектний акт, договірна ціна, локальний кошторис (п. п. 15.1 - 15.3 договору).

В поданій до матеріалів справи Договірній ціні на ремонт покрівлі Грицівської ОСОБА_4 ступенів в смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, що здійснюється в 2013 р., зазначено що договірна ціна є твердою, визначена згідно з ДБН Д. 1.1-1-2000, складена в поточних цінах станом на 23.05.2013 р. та становить 25,2 тис. грн.

Сторонами було складено, підписано та скріплено печатками локальний кошторис № 2-1-1 на ремонт покрівлі Грицівської ЗОШ, складений в поточних цінах станом на 23.05.2013 р., відповідно до якого вартість робіт становить 25201,00 грн.

Договірна ціна та локальний кошторис підписані представниками сторін, скріплені їхніми печатками.

Також головою Грицівської селищної ради було затверджено дефектний акт на ремонт покрівлі, в якому визначено об'єми робіт (найменування, витрати, кількість) та зазначено, що умови виконання робіт нормальні.

Відповідно до умов договору № 21-05-13 від 21.05.2013р. позивачем було виконано будівельні роботи з ремонту покрівлі Грицівської ЗОШ на загальну суму 21585,68 грн., про що сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (форма №КБ-3) за червень 2013 р. на суму 21585,68 грн.

29.01.2015 р. позивач надіслав відповідачу претензію (лист № 30 від 29.01.2015 р.) з вимогою перерахувати до 15.02.2015 р. 21585,68 грн. боргу за роботи з ремонту покрівлі Грицівської ОСОБА_4 ступенів, виконаних згідно з договором № 21-05-13 від 21.05.2013 р. Однак відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати вартості виконаних робіт, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 21585,68 грн. основного боргу, а також 15485,49грн. інфляційних втрат, 1236,59 грн. 3% річних (враховуючи заяву від 06.07.2015 р.), 7379,93 грн. пені.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як убачається з матеріалів справи, 21.05.2013 р. між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір № 21-05-13, предметом якого є підрядні роботи по ремонту покрівлі Грицівської ОСОБА_4 ступенів в смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області.

Приписами ст. ст. 317, 318 ГК України та ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з приписами частини 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Позивачем на виконання умов договору підряду були виконані роботи з ремонту покрівлі Грицівської ОСОБА_4 ступенів в смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області на суму 21585,68 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 р. (форма КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (форма №КБ-3) за червень 2013 р. ОСОБА_1 виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт відповідачем підписано без зауважень та заперечень.

Пункт 4.1 укладеного між сторонами договору визначає, що оплату виконаних робіт замовник здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника згідно з оформленими сторонами актами виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в), довідками про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (форма № КБ-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобовязання не виконав, оплату робіт не здійснив. Факт неналежного виконання договірних обовязків підтверджується матеріалами справи. Отже, відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобовязання, і у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Доказів про оплату 21585,68 грн. вартості виконаних за договором робіт суду не подано.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 21585,68 грн. заявлені обґрунтовано, підтверджені поданими доказами, а тому підлягають задоволенню.

При цьому посилання відповідача на відсутність фінансування для виконаних робіт суд оцінює критично з огляду на те, що це не може бути підставою для звільнення замовника від обовязку оплати відповідних виконаних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати замовник мав право та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

До того ж, згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Крім того, наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за виконані по договору роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Терен ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р., в постанові Вищого господарського суду України від 17.02.2015р. у справі №916/2462/14.

Позивач просить стягнути з відповідача 15485,49 грн. інфляційних втрат, 1236,59 грн. 3% річних (враховуючи заяву від 06.07.2015 р.) згідно з поданими розрахунками.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки заявлених позивачем до стягнення 15485,49 грн. інфляційних нарахувань та 1236,59 грн. 3% річних, вважає їх здійсненими в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7379,93 грн. пені згідно з поданим розрахунком.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 11.1 договору зазначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору згідно із законодавством України.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини (п. 2.1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Однак сторонами суду не подано доказів про наявність спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, а тому позовні вимоги про стягнення 7379,93 грн. пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, а саме: в частині стягнення 21585,68 грн. заборгованості, 15485,49 грн. інфляційних нарахувань, 1236,59 грн. 3% річних. У решті позову, а саме: в частині стягнення 7379,93 грн. пені потрібно відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства "Об'єднання "Прогрес", м. Славута Хмельницької області до Грицівської селищної ради, смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 45687,69 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Грицівської селищної ради, Хмельницька область, Шепетівський район, смт. Гриців, вул. Шевченка, буд. 2 (код 04402563) на користь приватного акціонерного товариства "Об'єднання "Прогрес", Хмельницька область, м. Славута, вул. Привокзальна, буд. 66 (код 03587448) 21585,68 грн. (двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесят п'ять гривень 68 коп.) заборгованості, 15485,49 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п'ять гривень 49 коп.) інфляційних нарахувань, 1236,59 грн. (одну тисячу двісті тридцять шість гривень 59 коп.) 3% річних, 1531,88 грн. (одну тисячу п'ятсот тридцять одну гривню 88 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 08.07.2015 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Привокзальна 66); 3 - відповідачу (30455, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, смт. Гриців, вул. Шевченка 2)