ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 920/225/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників:

від позивача - Кашира Л.О. - за довіреністю від 26.06.2014р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (вх.№2586 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі №920/225/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго", м. Шостка, Сумська область,

до Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Шостка, Сумська область,

про стягнення 502828 грн. 99 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі №920/225/15 (суддя Коваленко О.В.) в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про відстрочення виконання рішення строком на 3 місяці з моменту набрання ним законної сили відмовлено. Клопотання Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про зменшення розміру пені задоволено частково. Позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" 23226 грн. 74 коп. пені, 10138 грн. 60 коп. - 3% річних, 222652 грн. 58 коп. інфляційних збитків та 5120 грн. 36 коп. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Зокрема, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором від 20.06.2003р. № 515, починаючи з моменту прострочення виконання зобов'язання по кожному виставленому позивачем рахунку - 25.10.2013р.

При цьому, на думку суду, оскільки позивачем невірно визначено сам період нарахування штрафних санкцій, зазначених ним в позовній заяві (з 20.02.2013р.), позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 116133,70 грн., 10138,60 3% річних та 222652,58 грн. інфляційних збитків.

Крім того, місцевий господарський суд, посилаючись на збитковість підприємства КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", а також сплату відповідачем в добровільному порядку суми основної заборгованості, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 80%, у зв'язку з чим стягнення з відповідача 23226,74 грн. пені.

Не погодившись частково з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі №920/225/15 в частині зменшення на 80% розміру пені, яка підлягає стягненню, та інфляційних збитків в розмірі 90818,99 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, згідно якого стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного господарства" на користь філії "Шосткинський район електричних мереж" ПАТ "Сумиобленерго" 116133,70 грн. пені та 313471,57 грн. інфляційних збитків, в іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі № 920/225/15 залишити без змін; стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного господарства" сплачені суми судового збору.

Посилаючись на лист Управління статистики у Шосткинському районі від 27.03.2015р. № 47-11-03 ПІ, апелянт зазначає про недоведеність відповідачем обставин несплати населенням м. Шостка послуг з водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим наявності підстав для зменшення належного до стягнення розміру пені.

При цьому, позивач зазначає, що місцевий господарський суд при зменшенні розміру пені не врахував інтереси позивача, оскільки несвоєчасне виконання з боку відповідача грошових зобов'язань та звільнення його від відповідальності призведе до несвоєчасного перерахування позивачем грошових коштів за придбану електроенергію на оптовому ринку електроенергії України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.04.2015р. у справі № 920/225/15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги (вх.№ 6806).

Зокрема, відповідач, спростовуючи посилання апелянта на відсутність підстав для зменшення розміру призначеної до стягнення пені, зазначає, що вартість неоплачених населенням 6,3% послуг з водопостачання та водовідведення за 2014 рік становить 842700грн., за 2013 рік - 250600 грн.

Крім того, відповідач зазначає про невідповідність посилання апелянта щодо наявності у відповідача заборгованості перед ним, оскільки наявна за вересень-жовтень 2014р. заборгованість у розмірі 495000 грн. була розстрочена відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 30.12.2014р. № 3012/7.

На підставі розпорядження секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015р. у справі № 920/225/15 у зв'язку з відрядженням судді Бородіної Л.І. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015р.у справі № 920/225/15 відкладено розгляд справи.

Комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" подано заяву про розгляд справи без участі його представника (вх.№ 9947 від 30.06.2015р.).

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Сумської області скасувати частково та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного господарства" на користь філії "Шосткинський район електричних мереж" ПАТ "Сумиобленерго" 116133,70 грн. пені та 313471,57 грн. інфляційних збитків, в іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. залишити без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20.06.2003р. між Відкритим акціонерним товариством "Сумиобленерго" (постачальник) та Державним підприємством комунальної власності "Виробниче управління водоканалізаційного господарства" (споживач) укладено договір про постачання еклектичної енергії № 515, відповідно до п. 1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1.2 споживач зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу");

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (далі - ПУЄ) та гарантованого рівня надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії в межах відхилень, обумовлених у договорі між постачальником та ДП "Енергоринок".

Згідно з п. 2.2.3 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 4 "Порядок розрахунків".

Пунктом 2.2.4 договору встановлено, що споживач зобов'язується здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії".

Згідно з п. 7.9 договору у разі наявності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію, споживач має право звернутися до постачальника з заявою про погодження графіка погашення заборгованості (ГПЗ). При погодженні ГПЗ постачальник має право вимагати від споживача укладення договору застави на належне йому майно. Належна до сплати за ГПЗ сума визначається постачальником з урахуванням офіційного індексу інфляції, 3% річних та відповідної сплати пені.

Пунктом 9.5 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2003р., а в частині розрахунків до повного їх завершення. Цей договір вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про розірвання його договору або його перегляд.

Відповідно до п. 1 додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії від 20.06.2003р. № 515 розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до 19 числа наступного місяця включно. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку фіксуються споживачем 20 числа кожного місяця та оформляються "Актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії" у 2- примірниках, по одному для кожної сторони та надаються постачальнику, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 2 додатку №4 обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до мережі балансової належності електромереж, визначається відповідно до "Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) еклектичної енергії".

Пунктом 3 додатку № 4 встановлено, що рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання.

Відповідно до п. 5 додатку № 4 у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума боргу за спожиту електроенергію повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Як вбачається з матеріалів справи, філією "Шосткинський район електричних мереж" Публічним акціонерним товариством "Сумиобленерго" на виконання укладеного договору про постачання електричної енергії від 20.06.2003р. № 515 передано Комунальному підприємству "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" електричну енергію, що підтверджується наступними документами:

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.10.2013р. по 19.11.2013р., підписаного 20.11.2013р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.11.2013р. по 19.12.2013р., підписаного 20.12.2013р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.12.2013р. по 19.01.2014р., підписаного 20.01.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.01.2014р. по 19.02.2014р., підписаного 20.02.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.02.2014р. по 19.03.2014р., підписаного 20.03.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.03.2014р. по 19.04.2014р., підписаного 22.04.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.04.2014р. по 19.05.2014р., підписаного 20.05.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.05.2014р. по 19.06.2014р., підписаного 20.06.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.06.2014р. по 19.07.2014р., підписаного 21.07.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.07.2014р. по 19.08.2014р., підписаного 20.08.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.08.2014р. по 19.09.2014р., підписаного 22.03.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.09.2014р. по 19.10.2014р., підписаного 20.10.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.10.2014р. по 19.11.2014р., підписаного 20.11.2014р.;

- актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії протягом розрахункового період з 20.11.2014р. по 19.12.2014р., підписаного 22.12.2014р.

На підставі спожитих обсягів активної електроенергії відповідачем було отримано наступні рахунки:

- за листопад 2013 року - рахунок № 12-33/1587 від 20.11.2013р. на суму - 332810,23 грн.;

- за грудень 2013 року - рахунок № 12-33/2808 від 20.12.2013р. на суму - 337672,93 грн.;

- за січень 2014 року - рахунок № 12-33/1593 від 20.01.2014р. на суму - 346115,52 грн.;

- за лютий 2014 року - рахунок № 12-33/1720 від 20.02.2014р. на суму - 378708,11 грн.;

- за березень 2014 року - рахунок № 12-33/2958 від 20.03.2014р. на суму - 309838,90 грн.;

- за квітень 2014 року - рахунок № 12-33/1713 від 22.04.2014р. на суму - 337256,35 грн.;

- за травень 2014 року - рахунок № 12-33/1702 від 20.05.2014р. на суму - 326846,93 грн.;

- за червень 2014 року - рахунок № 12-33/2858 від 20.06.2014р. на суму - 355139,93 грн.;

- за липень 2014 року - рахунок № 12-33/1633 від 21.07.2014р. на суму - 373178,32 грн.;

- за серпень 2014 року - рахунок № 12-33/1648 від 20.08.2014р. на суму - 354548,40 грн.;

за вересень 2014 року - рахунок № 12-33/2880 від 22.09.2014р. на суму - 384518,47 грн.;

за жовтень 2014 року - рахунок № 12-33/1852 від 20.10.2014р. на суму - 346340,83 грн.;

за листопад 2014 року - рахунок № 12-33/1932 від 20.11.2014р. на суму - 404793,84 грн.;

за грудень 2014 року - рахунок № 12-33/3164 від 22.12.2014р. на суму - 408097,73 грн.

На підставі спожитих обсягів реактивної електроенергії відповідачем було отримано наступні рахунки:

- за листопад 2013 року - рахунок № 12-33/1588 від 20.11.2013р. на суму - 503,10 грн.;

- за грудень 2013 року - рахунок № 12-33/2809 від 20.12.2013р. на суму - 469,06 грн.;

- за січень 2014 року - рахунок № 12-33/15943 від 20.01.2014р. на суму - 504,97 грн.;

- за лютий 2014 року - рахунок № 12-33/1721 від 20.02.2014р. на суму - 522,86 грн.;

- за березень 2014 року - рахунок № 12-33/2959 від 20.03.2014р. на суму - 434,72 грн.;

- за квітень 2014 року - рахунок № 12-33/1714 від 22.04.2014р. на суму - 493,38 грн.;

- за травень 2014 року - рахунок № 12-33/1703 від 20.05.2014р. на суму - 551,03 грн.;

- за червень 2014 року - рахунок № 12-33/2859 від 20.06.2014р. на суму - 558,73 грн.;

- за липень 2014 року - рахунок № 12-33/1638 від 21.07.2014р. на суму - 584,74 грн.;

- за серпень 2014 року - рахунок № 12-33/1649 від 20.08.2014р. на суму - 557,72 грн.;

за вересень 2014 року - рахунок № 12-33/2881 від 22.09.2014р. на суму - 668,12 грн.;

за жовтень 2014 року - рахунок № 12-33/1853 від 20.10.2014р. на суму - 578,62 грн.;

за листопад 2014 року - рахунок № 12-33/1934 від 20.11.2014р. на суму - 632,32 грн.;

за грудень 2014 року - рахунок № 12-33/3165 від 22.12.2014р. на суму - 616,26 грн.

Порушення Комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" взятих на себе за договором від 20.06.2003р. № 515 обов'язків щодо своєчасного розрахунку за спожиту електроенергію стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" ПАТ "Сумиобленерго" з позовом до господарського суду Сумської області про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 502828,99 грн., у тому числі: пені - 179218,82 грн.; 3% річних - 10138,60 грн.; інфляційних втрат - 313471,57 грн.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм процесуального законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Згідно із ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, є договір поставки електричної енергії від 20.06.2003р. № 515.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що позивач взяті на себе за договором про постачання еклектичної енергії від 20.06.2003р. № 515 зобов'язання виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаними з обох сторін актами про обсяги переданої відповідачу електричної енергії з 20 жовтня 2013 року по 19 грудня 2014 року. При цьому, відповідачу були виставлені рахунки до сплати за спожиту активну електроенергію, а також рахунки для здійснення оплати за перетікання реактивної електричної енергії.

Проте, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами у справі, що відповідачем в порушення умов зазначеного договору своєчасно та в повному обсязі не сплачено вартість спожитої ним електроенергії.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України вказаної статті встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 3 додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії від 20.06.2003р. № 515 встановлено, що рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання.

Пунктом з п. 4.2.1 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3 - 2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 4 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в окремому рахунку.

З метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, пленум Вищого господарського суду України в постанови № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" дав наступні роз'яснення:

- день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

- щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачеві максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 постанови).

Крім того, при перевірці правильності визначення позивачем періодів нарахування пені, а також самого розрахунку, колегією суддів враховано наступні обставини справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16.12.2013р. у справі №920/2043/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" до Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про стягнення 1271862 грн. 10 коп. з відповідача стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" 1164455 грн. 13 коп. основного боргу, 87868 грн. 68 коп. пені, 19538 грн. 29 коп. 3% річних, 25437 грн. 24 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.03.2014 р. в цій же справі рішення господарського суду Сумської області було скасоване в частині стягнення пені в розмірі 87868 грн. 68 коп., 19538 грн. 29 коп. - 3% річних та 25437 грн. 24 коп. судового збору та прийнято нове судове рішення, яким з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" стягнуто 17891 грн. 91 коп. пені, 4067 грн. 42 коп. 3% річних та 23728 грн. 28 коп. судового збору; в решті позовних вимог щодо стягнення пені 69976 грн. 77 коп. та 3% річних в розмірі 15470 грн. 87 коп. відмовлено. В іншій частині рішення залишене без змін.

При цьому, вказаним судовим рішенням з відповідача на виконання умов договором про постачання еклектичної енергії від 20.06.2003р. № 515 стягнуто пеню та 3% річних за період з 20.06.2013р. по 19.10.2013р.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів, враховуючи момент отримання відповідачем рахунків за спожиту активну та реактивну енергії, а також те, що відповідачем на час звернення позивача до суду в повному обсязі не було сплачено суму боргу за період з 22.07.2013р. до 20.02.2014р., дійшла висновку про правомірне визначення позивачем періоду, з якого починається нарахування пені - 20.02.2014р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, зазначає, що в порушення ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, стягувачем помилково нараховано пеню за весь час наявної заборгованості.

Враховуючи межі позовних вимог щодо визначення періоду нарахування пені (з 20.02.2014р. по 19.12.2014р.), а також вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, здійснивши перерахунок належної до стягнення суми пені, колегія суддів дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 122649,94 грн.

При цьому, матеріали справи містять клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 90,8% з посиланням на те, що нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні зі збитками, завданими позивачу неправомірними діями відповідача.

Крім того, відповідач зазначає про вкрай тяжкий фінансовий стан, в якому перебуває підприємство, додавши до письмових заперечень податкові декларації за 2013 р. та за 2014 р. та довідку виконавчого комітету Шосткинської міської ради №31/1 від 18.02.2015 р., що підтверджують збитковість господарської діяльності відповідача та наявність значної заборгованості населення за отримані від відповідача послуги з водопостачання та водовідведення в м. Шостка.

Згідно з ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як зазначено в підпункті 3.17.4 пункту 3.17 постанови пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причину) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. З Цивільного кодексу України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України). Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що дійсно КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" надає послуги з водопостачання та водовідведення в м. Шостка, основним споживачем яких є населення, яке отримало 90,8% послуг з водопостачання та 70,5% послуг з водовідведення.

Заборгованість населення станом на 01.01.2015 р. становить 4243100 грн. 00 коп. (а.с. 75), в тому числі у 2014р. 842700 грн. (а.с. 117).

Колегією суддів також встановлено, що КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" є збитковим підприємством, про що свідчать податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 р. та 2014 р. (а.с.72,73).

В той же час, враховуючи розстрочення заборгованості за вересень-жовтень 2014р. у розмірі 495000грн. згідно договору від 30.12.2014р., про що не заперечує позивач, відповідачем в добровільному порядку сплачена основна сума заборгованості, що в свою чергу, дозволяє зробити висновок про те, що фактично збитки позивачу не спричинено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, виходячи з інтересів обох сторін, вказаний випадок є винятковим, що свідчить про наявність підстав для часткового зменшення розміру пені на 80%.

У зв'язку з зазначеним, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за порушення виконання грошового зобов'язання підлягають задоволенні в розмірі 24529,98 грн., оскаржуване рішення господарського суду Сумської області щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 23226,74 грн. пені при цьому підлягає зміненню.

Крім того, приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства по відповідальність за порушення грошових зобов'язань" кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Згідно з п. 7.1. вказаної постанови за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних, аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 5 додатку до договору про постачання еклектичної енергії від 20.06.2003р. № 515 у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення 3% річних з простроченої суми.

Враховуючи межі позовних вимог у даній справі, а також те, що сторонами ввизначено розмір процентів річних, колегія суддів вважає правильним наданий позивачем розрахунок річних в розмірі 10138,60 грн. та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача зазначеної суми.

При цьому, відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства по відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

На підставі викладеного, колегія суддів, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат від суми заборгованості, в межах визначеного позивачем періоду та суми нарахування, дійшла висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача 313471,57 грн. інфляційних збитків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, необґрунтовано та безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 90818,99 грн. інфляційних втрат, у зв'язку з чим оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

За наведених вище підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі № 920/225/15 частковому зміненню.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що рішення місцевого господарського суду від 10.03.2015р. у справі №920/225/15 змінено, відповідно підлягає перерахуанню сплачений судовий збір у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3283,48 грн. судового збору за подання позову та 921,39 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч.1 ст. 104, ст.ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 10.03.2015р. у справі №920/225/15 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Прорізна, 17, код 03352935) на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (41100, Сумська область, м.Шостка, вул. Воровського, 68, код 37785255) 24529,98 грн. пені, 10138,60 грн. -3% річних, 313471,57 грн. інфляційних збитків та 3283,48 грн. судового збору за подання позову.

В решті позовних вимог відмовити."

Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Прорізна, 17, код 03352935) на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (41100, Сумська область, м.Шостка, вул. Воровського, 68, код 37785255) 921,39 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 13.07.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Здоровко Л.М.