ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року Справа № 904/5701/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванченко П.О. ( дов. б/н від 14.01.15 р.);

від відповідача: Нагорна Н.О. (дов. №4110 від 05.03.15 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар'єр" смт. Кам'яне на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015р. у справі № 904/5701/13.

за позовом публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар'єр" смт.Кам'яне

до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Універсал-Груп» м. Вільногірськ, Дніпропетровська обл.

про стягнення 52 640 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 26.05.2015 р. у справі № 904/5701/13, яке підписано 02.06.2015 р. та оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Золотарьова Я.С.), відмовлено у задоволенні позову публічному акціонерному товариству «Янцівський гранітний кар'єр» смт. Кам'яне до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Універсал-Груп» м. Вільногірськ, Дніпропетровська обл. про стягнення 52 640 грн., в т.ч. 47 000 за поставку неякісного товару, 5 640 грн. оплата за проведення технічної експертизи та 5 000 грн. оплата за послуги адвоката.

Позивач не погодився з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення по даній справі та винести нове рішення, якім позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає рішення незаконним та безпідставним у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, виходячи з наступного.

19.02.2013 р. відповідач, згідно договору № 2013-02-18 від 18.02.2013 р. здійснив на користь позивача поставку шин 18.00*25 UNIYGROUPE 36 сл. (зміцнена) камера + флипер у кількості 4 штук загальною вартістю 56 000,00 грн.

Поставка продукції та дата поставки підтверджується видатковою накладною № 7 від 19.02.2013 р.

ПАТ «Янцівський гранітний кар'єр» зробив за поставлену продукцію платежі на загальну суму 47 000,00 грн.

При експлуатації шин, в період квітень-травень 2013 р. було виявлено промисловий брак, шини стали не гідними до експлуатації.

На адресу ТОВ «Транс-Універсал-Групп» були направлені претензії, в якіх позивач просив здійснити обмін неякісної продукції на шини належної якості, або повернути сплачені кошти. Відповідач продукцію не обміняв, гроші не повернув.

Для підтвердження наявності браку позивач замовив проведення експертизи Державного підприємства «Центр по сертифікації шин та гумотехнічних виробів «СЕПРОшинаГТВ». Для спеціального огляду шин і участі при проведенні експертизи викликався представник відповідача, але він на запрошення не з'явився.

В судових засіданнях відповідач визнав, що гарантійний строк експлуатації шин складає 1 рік, і відмова шин трапилась в період гарантійного строку.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції з надуманих причин не взяв до уваги висновки державного підприємства «Центр по сертифікації шин та гумотехнічних виробів «СЕПРОшинаГТВ» і відмовив в позовних вимогах.

Позивач посилається на аналогічну справу, по якій суд задовольняє позов, а за позовом ПАТ «Янцівський гранітний кар'єр - відмовляє.

Розпорядженням голови суду № 292 від 18.06.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Кощеєва І.М. у відрядженні, змінено склад колегії суддів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення законним та обґрунтованим, висновки суду у справі вірними і такими, що в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Відповідач вказує, що позивач проігнорував прийняті ним обов'язкові для виконання п.п.6.1-6.4 Договору № 2013-02-18 від 18.02.2013 р., крім того позивачем не складений акт про приховані недоліки відповідно до Інструкції № П-7.

До теперішнього часу позивач не передав шини на сервісну базу відповідача. також шини не були доставлені позивачем до експертної установи для проведення судової експертизи відповідно до ухвали суду.

Відповідач вважає, що висновки експерта не можуть бути доказом у справі, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про судову експертизу».

Також відповідач вважає, що не можна говорити про промисловий дефект всіх шин одразу, бо такого не буває.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на іншу справу, яка ніяким чином не пов'язана із цією справою, а також має інший предмет спору, взагалі не зрозуміло.

На цей час позивач досі не сплатив відповідачу 9 000 грн. заборгованості за поставлені шини.

Розпорядженням секретаря судової палати № 606 від 07.07.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Вечірко І.О., відрядженням судді Євстигнеєва О.С. та поверненням з відрядження судді Кощеєва І.М., змінено склад колегії суддів.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні в судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Янцівський гранітний кар'єр" (покупець) було укладено договір № 2013-02-18 від 18.02.2013 р.

Згідно пункту 1.1 договору продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - оплатити і прийняти запасні частини, іменовані надалі товар.

Умовами пункту 2.1 договору передбачено, що вартість товару, згідно договору, узгоджується сторонами та вказується в рахунках-фактурах та специфікаціях до даного договору.

Відповідно з пунктом 3.1 договору поставка товару здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами та в терміни, які узгоджені сторонами в специфікаціях до даного договору.

18.02.2013 сторонами була підписана специфікація до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити шини 18.00-25 у кількості 4 загальною вартістю 56 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4 договору покупець, на підставі виписаних рахунків-фактур продавця, протягом трьох банківських днів з моменту їх отримання, вносить на поточний рахунок продавця передоплату в розмірі 50% вартості товару, 50% сплачується після отримання товару, протягом 15 календарних днів.

Датою поставки вважається дата, яка вказана у видатковій накладній (пункт 3.3 договору).

Позивачем було здійснено передоплату в розмірі 50% вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням № 62 від 18.02.2013 на суму 28 000,00 грн. (а.с.24).

На виконання умов договору, відповідач поставив товар позивачу, що підтверджується видатковою накладною № 7 від 19.02.2013 на суму 56 000,00 грн. (а.с.12). Товар за кількістю й якістю було прийнято позивачем без зауважень.

Після поставки позивач частково оплатив товар на суму 19 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.25-32).

Таким чином, позивачем оплачено товар на загальну суму 47 000,00 грн. Заборгованість за поставлений товар складає 9 000,00 грн. Позивач розпочав використовувати товар про що свідчать дані карток обліку.

Відповідно до карток обліку роботи автомобільної шини:

- шина № 1 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 15.04.2013 - 312 мотогодин, загальний пробіг 744 мотогодин, знято шину з автомобіля 15.04.2013.

- шина № 2 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 15.04.2013 - 312 мотогодин, загальний пробіг 744 мотогодин, знято шину з автомобіля 15.04.2013.

- шина № 3 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 30.04.2013 - 312 мотогодин, за період з 01.05.2013 по 16.05.2013 - 151 мотогодин, загальний пробіг 895 мотогодин, знято шину з автомобіля 16.05.2013.

- шина № 4 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 30.04.2013 - 312 мотогодин, за період з 01.05.2013 по 26.05.2013 - 224 мотогодин, загальний пробіг 968 мотогодин, знято шину з автомобіля 26.05.2013 (т.1 а.с.114-117).

З аналізу даних карток обліку у лютому 2013 пробіг автошин склав 165 годин, що дорівнює 18 годин на добу, у березні 267 годин, що дорівнює 8,62 годин на добу, у квітні 2 шини експлуатувались майже 21 годину на добу.

З карток обліку роботи автомобільних шин вбачається, що шини № 1 та № 2 були зняті з автомобіля 15.04.2013, № 3 - 16.05.2013, № 4 - 26.05.2013 із зазначенням причини зняття - розрив корда (виробничий брак).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, в якій зазначено, що 15.04.2013 на двох шинах було виявлено промисловий брак, який виразився в тому, що з шини почали розриватися та із шин почав виступати корд, подальше використання шин стало не можливим. Тому позивач просив повернути сплачену суму у розмірі 47 000,00 грн. або здійснити обмін неякісної продукції на якісну (т.1 а.с.13).

Відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що 21.05.2013 відповідач засобами електронного зв'язку, офіційно звернувся до виробника вищевказаних шин про можливість здійснення заміни (усунення недоліків у т.ч. ремонт) поставленої продукції безпосередньо до позивача. Аргументувавши свої вимоги викладені у зазначеній претензії, відповідачем 24.05.2013 від представництва виробника, було отримано відповідь про сертифікацію продукції, її якості, стандартизацію та проведення попередніх випробувань, які напряму вказують про належність даної продукції. Тобто промисловий брак, дефектність матеріалів виключається повністю, тому виявлені дефекти утворились під час та внаслідок невідповідної установки (монтажу) або експлуатації вказаних шин.

На думку позивача шини стали непридатними до експлуатації у зв'язку з промисловим браком, тому на підставі п.5 ст. 268 Господарського кодексу України просить повернути сплачену ним суму у розмірі 47 000,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на пункт 5 статті 268 Господарського кодексу України, відповідно до якої, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

З аналізу зазначеної норми випливає, що її можна застосовувати лише у момент, коли покупець приймає товар. В подальшому, коли товар вже експлуатується ця стаття не може бути застосована, оскільки вона надає право відмовитись від товару саме на стадії його прийняття.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що застосування до правовідносин сторін ч.5 ст. 268 Господарського кодексу України є необґрунтованим.

Позивач в письмових поясненнях стверджує, що товар, який був йому поставлений відповідачем, був неякісним.

У частині 7 пункту 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною 1 статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Пунктом 4.1.2 договору встановлено, що продавець зобов'язаний після сплати покупцем 50% передоплати відпустити товар, якість якого повинна відповідати вимогам ТУ, у термін, зазначений в пункті 3.1 даного договору.

Сторонами до матеріалів справи не було надано Технічні умови, яким повинен відповідати товар.

Відповідно до частини 2 статті 673 Цивільного кодексу України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Частиною 2 статтею 679 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

В даному випадку позивач виявив недоліки товару вже під час експлуатації.

Пунктом 1 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 № П-7 (далі-Інструкція) встановлено, що ця інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектності, а також тари під продукцією або товарам

Відповідно до пункту 9 Інструкції № П-7, прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для цього виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними термінами служби або зберігання, має бути складений впродовж 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну.

Якщо для участі в складанні акту викликається представник виготівника (посилача), то до встановленого 5-денного терміну додається час, необхідний для його приїзду.

Таким чином, в даному випадку недоліки є прихованими, оскільки вони були виявлені в процесі використання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією інструкцією, якщо інше не передбачене основними і особливими умовами постачання іншими обов'язковими правилами і договором (пункт 33 Інструкції № П-7).

Позивачем відповідно до вимог п.9 Інструкції акт про приховані недоліки не складався.

Відповідно до статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що на товар розповсюджуються гарантійні зобов'язання продавця, гарантійний термін вказується в спецецифікації або гарантійному талоні заводу-виробника. Гарантійні зобов'язання розповсюджуються при умові дотримання покупцем правил транспортування, експлуатації, монтажу, демонтажу, підключення та вводу в експлуатацію, а також норм, умов правильної експлуатації, які рекомендуються заводом-виробником для товару, а також гарантійних рекомендацій продавця, які визначені в специфікації.

У випадку виникнення несправності в роботі товару з вини продавця покупець повинен повідомити про це продавця, доставити товар на сервісну базу продавця для усунення дефектів. В даному випадку всі роботи, які проводяться при гарантійному ремонті, та повторне випробування проводиться за рахунок продавця (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору гарантійний ремонт - це усунення дефектів, які виникли внаслідок помилки при зборці, або внаслідок використання неякісних матеріалів. Дефекти, які виникли внаслідок зносу обладнання, гарантійним випадком не являються.

Згідно з пунктом 6.4 договору гарантійні зобов'язання продавця не розповсюджуються у випадках якщо:

- несправність виникла в зв'язку з неправильною роботою інших вузлів та агрегатів, що і спричинило їеіід з ладу Товару;

- покупцем використовувались неякісні паливно-мастильні матеріали;

- товар використовувався не за призначенням;

- товар експлуатувався в умовах, які не відповідають умовам зазначеним в інструкції по експлуатації заводу-виробника;

- товар працював при навантаженнях, що перевищували допустимі:

- товар, який обов'язково пломбується заводом-виробником або продавцем з метою збереження його цінності або певних налаштувань, має пошкоджені пломби.

Таким чином, виявивши недоліки шин під час їх експлуатації позивач повинен був відповідно до вимог п. 9 Інструкції № П-7 скласти акт про приховані недоліки, на виконання п.6.2 договору повідомити про це продавця та доставити товар на сервісну базу продавця для усунення дефектів. Але, цей обов'язок позивачем виконано не було.

До теперішнього часу шини відповідачу не передані.

У якості доказу невідповідності товару, позивач посилається на висновки експертизи № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013, проведеної ДП „Центр по сертифікації шин та гумотехнічних виробів "СЕПРОшинаГТВ". Даним висновком встановлено, що шини не відповідають вимогам країни отримувача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв вищезазначені висновки у якості належного та допустимого доказу, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Отже не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Законом передбачено, що про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 ГПК, зазначаються, зокрема, про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що "експертиза", яка була проведена ДП „Центр по сертифікації шин та гумотехнічних виробів "СЕПРОшинаГТВ", за результатами якої було складено висновки № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013, не є належним доказом у розумінні ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" та здійснена не судовим експертом, як то передбачено чинним законодавством, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи та попередження її про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Крім того зазначені висновки не містять мотивувальної частини. Так, в них зазначено: "Шини 18.00-25 E/L-3 виробництва фірми "UNIVGROUPE" за написами та маркуванням не відповідають вимогам нормативних документів країни отримувача в частині: відсутня назва країни виробника; відсутній індекс навантаження і символ швидкості; відсутня дата виготовлення шин; відсутній напис OFF THE ROAD. Пробіг шин згідно картки обліку становить 5500 км. При технічному огляді шин виявлено: середній знос малюнка протектора та кругове здуття в плечовій зоні з послідуючім відшаруванням протектора і розривом каркаса. Причина відмови шини - недостатня міцність зв'язку елементів шини.

Встановити, які дослідження були проведені і чому спеціаліст дійшов таких висновків неможливо.

Так, зокрема, спеціалістом не надано оцінку тому, чи можна експлуатувати шини, в тому режимі, як це зазначено у картках обліку роботи (понад 20 годин на добу).

Тому, висновки № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013 не можуть бути прийнятими господарським судом у якості належного доказу, який підтверджує позицію позивача.

Частиною 6 статті 269 Господарського кодексу України встановлено, що постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

У зв'язку з тим, що позивачем не було дотримано вимог п.6.2 договору та п. 9 Інструкції №П-7 відповідач не мав можливості довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем правил експлуатації або зберігання виробу.

Господарським судом для встановлення якості товару, а також причин з яких продукція стала непридатною для експлуатації, було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз із залученням фахівця - заступника директора по науковій роботі Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин кандидата технічних наук Пачева Віктора Петровича На розгляд експерта були поставлені наступні питання:

1. Яке найменування та призначення товару - шини 18.00*25 UNIVGROUPE?

2. Чи відповідають маркувальні дані дійсним товарним характеристикам?

3. Чи відповідає якість шин вимогам стандартів України?

4. Які дефекти має конкретний товар? Чи є ці дефекти істотними? Чи можлива експлуатація товару за наявності виявлених дефектів?

5. Причини виникнення дефектів та їх природа?

6. Яким характеристикам відповідає товар згідно з українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності?

Від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз неодноразово надходили клопотання про надання об'єктів дослідження - шин 18.00*25 UNIVGROUPE, в кількості 4 одиниць, для попереднього огляду експертами на території Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2014 зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Янцівський гранітний кар'єр" доставити об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин (м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 16).Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2014 зобов'язано позивача доставити об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин (м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 16).

Позивач вимоги ухвали господарського суду Дніпропетровської області 04.08.2014 не виконав, об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин не доставив.

05.05.2015 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулась справа № 904/5701/13 разом із повідомленням від 27.04.2015, в якому зазначено про неможливість надання висновку експертизи, оскільки клопотання експертів про надання об'єктів дослідження, а саме шин 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць не задоволено, комісією експертів не надається можливим проведення дослідження.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.6 ст. 269 Господарського кодексу України відповідач повинен доводити якість товару, але він не мав можливості це зробити, оскільки в порушення вимог п. 6.2 договору позивач шини на сервісну базу не передав, і на сьогоднішній день вони знаходяться у позивача. Оскільки товар (шини) знаходиться у позивача, а він ухиляється (не надає) їх на дослідження судовим експертам, встановити причини того, чому шини стали непридатними для експлуатації (виробничий брак, або неправильна експлуатація, монтаж) не виявляється можливим.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 47 000 грн.

Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні 5 640 грн. оплати за проведення технічної експертизи, так як проведення такої експертизи було волевиявлення позивача. При цьому з відповідачем питання проведення цього дослідження не погоджувалося і умовами договору його проведення не передбачено. До складу судових витрат ці витрати не входять.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно до приписів ст. 49 ГПК України при відмові в позові, судовий збір покладається на позивача.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає нормам матеріального, процесуального права, обставинам та матеріалам справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

З огляду на викладене, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар'єр" смт. Кам'яне залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 р. у справі № 904/5701/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 13.07.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді: І.М.Кощеєв

О.В. Чус