РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015Справа №910/10790/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютранс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс»,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин»

про стягнення заборгованості в сумі 140 679,56 грн.

Суддя Комарова О.С.

В судовому засіданні брали участь:

від позивача: Колішенко Л.С. (представник за довіреністю);

від відповідача: Пилипець А.Ю. (представник за довіреністю);

від третьої особи: не з'явився.

В судовому засіданні 08 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютранс", 27 квітня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 22.04.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Смарт Логістикс", про стягнення заборгованості в сумі 140 679,56 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2015 року порушено провадження у справі № 910/10790/15 та призначено розгляд справи на 26.05.2015 року.

Через відділ діловодства суду 18.05.2015 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке було прийнято судом до розгляду.

Через відділ діловодства суду 22.05.2015 р. від відповідача надійшли відзив на позовну заяву, додаткові документи та клопотання про витребування доказів, які було долучено до матеріалів справи. В зазначеному клопотанні відповідач просив витребувати від органів ДАІ та митної служби інформацію про вид та специфікацію вантажного автомобіля, зареєстрованого за державним реєстраційним номером ВС9204АН/ВС0445ХТ, а також митне свідоцтво.

Представник позивача в судове засідання 26.05.2015 року не з'явився. Представник відповідача заперечив проти позову, підтримав клопотання про витребування доказів та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.05.2015 року у зв'язку з неявкою представника позивача відкладено розгляд справи на 16.06.2015 року та зобов'язано Департамент ДАІ МВС України та Державну фіскальну службу України надати інформацію про марку, модель, тип та специфікацію вантажного автомобіля, зареєстрованого за державним реєстраційним номером ВС9204АН/ВС0445ХТ, а також митне свідоцтво.

Через відділ діловодства суду 16.06.2015 р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про витребування доказів, які було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.06.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та клопотання про витребування доказів, дав пояснення по суті спору, надав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.06.2015 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.07.2015 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зобов'язано відповідача надати інформацію стосовно оплати Товариству з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» 70 633,97 грн. - суми відшкодування завданих збитків згідно претензії № 221 від 15 грудня 2014 року, залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро вин», зобов'язано третю особу надати суду оригінал акту приймання зіпсованого товару (з описом його кількісних та якісних характеристик), зазначеного в претензії № 221 від 15 грудня 2014 року.

Через відділ діловодства суду 17.06.2015 року, 19.06.2015 року та 23.06.2015 року від Державної фіскальної служби України, Львівської митниці Державної фіскальної служби України та Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем Міністерства внутрішніх справ України надійшла інформація на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2015 року стосовно марки, моделі, типу та специфікації вантажного автомобіля, зареєстрованого за державним реєстраційним номером ВС9204АН/ВС0445ХТ.

07 липня 2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2015 року, які було долучено судом до матеріалів справи.

Від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору 07.07.2015 року через відділ діловодства суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи, а також додаткові документи, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.07.2015 року представником позивача було підтримано позовні вимоги в повному обсязі, надано клопотання про долучення до справи додаткових документів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі заявок № 227/11/14 від 20.11.2014 року та №237/12/14 від 01.12.2014 року на перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс», було замовлене перевезення вантажу позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютранс», за маршрутом «Італія-Київ» (належним чином засвідчені копії вказаних заявок наявні в матеріалах справи). На виконання вказаних заявок позивачем було надано послуги з перевезення вантажів. Оплату вказаних послуг відповідачем не проведено.

У зв'язку з зазначеними обставинами позивачем подано позов до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача заборгованості за вказані надані послуги з перевезення вантажів в розмірі 124 949,83 грн. основного боргу, 14 770,61 грн. - втрат від інфляції, 959,12 грн. - 3% річних.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

20 листопада 2014 року позивачем та відповідачем було складено та підписано документ - заявку № 227/11/14 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, відповідно до вимог якої відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс», було замовлене перевезення вантажу позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютранс», за маршрутом «Італія-Київ».

На виконання вказаної заявки 09.12.2014 року сторонами складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000261 та виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000261 від 03.12.2014 року на суму 70 633,97 грн., який не було сплачено відповідачем (належним чином засвідчені копії акту та рахунку-фактури наявні в матеріалах справи).

01.12.2014 року позивачем та відповідачем було складено та підписано документ - заявку № 237/12/14 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, відповідно до вимог якої відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс», було замовлене перевезення вантажу позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютранс», за маршрутом «Італія-Київ».

На виконання вказаної заявки 11.12.2014 року сторонами складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000263 та виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000263 від 09.12.2014 року на суму 54 315,86 грн., який не було сплачено відповідачем (належним чином засвідчені копії акту та рахунку-фактури наявні в матеріалах справи).

Відповідач у наданому суду відзиві на позовну заяву посилається на відсутність у нього підстав для оплати зазначених вище послуг з перевезення вантажу, наданих позивачем, у зв'язку з порушенням з боку позивача виконання зобов'язань за Договором №078/03/13 від 10.01.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, на виконання якого саме і було складено заявки № 227/11/14 та № 237/12/14. А посилання у заявках на договір № П-078/03/13 від 18.06.2011 року є технічною помилкою. І отже, за твердженням відповідача, позивач як перевізник відповідно до п.5.3 Договору №078/03/13 від 10.01.2013 року несе матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди за збитки, шкоду чи пошкодження вантажу.

Як встановлено судом, у зазначених заявках є посилання на договір № П-078/03/13 від 18.06.2011 року, а не на Договір № 078/03/13 від 10.01.2013 року. Відповідно до п.12.1 Договору № 078/03/13 від 10.01.2013 року, на який посилається відповідач, цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2013 року. Умови щодо продовження строку дії цього Договору в ньому не передбачені. А отже, суд дійшов висновку, що на момент складення заявок № 227/11/14 та № 237/12/14 в листопаді та грудні 2014 року відповідно вказаний договір №078/03/13 від 10.01.2013 року закінчив свою дію.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За змістом ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було складено заявки № 227/11/14 від 20.11.2014 року та № 237/12/14 від 01.12.2014 року на перевезення вантажу автомобільним транспортом, відповідно до умов яких відповідачем було замовлене перевезення вантажу позивачем за маршрутом «Італія-Київ». Отже, в розумінні норм Цивільного и та Господарського кодексів України між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення вантажу.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до приписів ст. 909 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з приписами ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

З аналізу матеріалів справи випливає, що факт укладення договору перевезення вантажу підтверджується відповідними міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як зазначено судом вище, на виконання вказаних заявок сторонами складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000261 на суму 70 633,97 грн. та № ОУ-0000263 на суму 54 315,86 грн. Проте з боку відповідача підписано тільки акт № ОУ-0000263 на суму 54 315,86 грн. Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений відбитком їх печаток.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.07.2015 року підтвердив факт підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000263 на суму 54 315,86 грн. та відсутність підпису відповідача на акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000261 на суму 70 633,97 грн.

Враховуючи те, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) є доказом фактичного надання послуг за договором, судом встановлено, сторонами підтверджено факт надання позивачем послуг з перевезення вантажів відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000263 від 09.12.2014 року на замовлення відповідача на суму 54 315,86 грн., а отже, наявність у відповідача обов'язку щодо сплати виставленого на підставі зазначеного акту рахунку-фактури № СФ-0000263 від 09.12.2014 року на суму 54 315,86 грн. на надані послуги.

Під час аналізу матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не надано належних доказів сплати заборгованості. Натомість відповідачем зазначено відсутність, на його думку, підстав для такої сплати у зв'язку з порушенням умов перевезення вантажу (довантаження товару іншого контрагента до автомобілю, яким відбувалось транспортування вантажу відповідача), що призвело до пошкодження товару, проте жодних доказів, які б свідчили про неналежне виконання умов договору перевезення з боку позивача, суду не надано, а отже, не доведено відсутність підстав для сплати вказаних послуг.

Таким чином, беручи до уваги, що предметом розгляду справи, що розглядається, є стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 54 315, 86 грн.

Нормами ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості за надання послуг в розмірі 124 949,83 грн., а також втрат від інфляції в розмірі 14 770,61 грн. та 3% річних в розмірі 959,12 грн., нарахованих на суму основної заборгованості в порядку ст.625 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що задоволенню з відповідача підлягає 54 315,86 грн. суд вважає, що обґрунтованим є нарахування 3% річних в розмірі 401,79 грн. та втрат від інфляції в розмірі 6 420,80 грн. за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по договору на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню в розмірі 61 138, 45 грн. з них основного боргу - 54 315,86 грн., втрат від інфляції - 6 420,80 грн. та 3% річних - 401,79 грн.

Господарський суд, враховуючи загальну суму ціни позову в розмірі 140 679,56 грн., а також фактичний розмір позовних вимог, що підлягає задоволенню, в розмірі 61 138,45 грн., дійшов висновку, що судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1222,79 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс» (ЄДРЮОФОП 37318583, 01023, місто Київ, ВУЛИЦЯ МЕЧНИКОВА, будинок 9), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютранс» (ЄДРЮОФОП 37741438, 79070, місто Львів, ВУЛИЦЯ ХУТОРІВКА, будинок 32, квартира 96), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 54 315,86 грн. (п'ятдесят чотири тисячі триста п'ятнадцять гривень 86 копійок), втрат від інфляції - 6 420,80 грн. (шість тисяч чотириста двадцять гривень 80 копійок), 3% річних - 401,79 грн. (чотириста одна гривня 79 копійок) та судові витрати - 1 222,79 грн. (одну тисячу двісті двадцять дві гривні 79 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.07.2015 року.

Суддя О.С. Комарова