ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 910/24846/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Сибіги О.М., Шаргала В.І.
перевіривши матеріали касаційної скаргизаступника прокурора міста Києва
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015
у справігосподарського суду міста Києва
за позовомзаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
до1. Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 2. Департаменту економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 3. Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва" 4. Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва" 5. Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" 6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сентіс"
провизнання недійсним розпорядження та визнання недійсним договору
в судовому засіданні взяли участь представники:
від позивача:Дорошенко О.С. - дов. №225-КР-2074 від 10.06.2015; Тетерятник О.В. - дов. №062/02/07-11625 від 29.12.2014;
від відповідачів:1) Грама А.М. - дов. №001-1453 від 15.05.2015; 2) Грама А.М. - дов. №050-05-7181 від 13.11.2014; 3) не з'явились; 4) не з'явились; 5) Бондарюк М.П. - дов. №38/01-11/04 від 05.01.2015; 6) Яценко О.В. - №1 від 13.02.2015;
від Генеральної прокуратури України:прокурор відділу Збарих С.М. - посв. №028728 від 05.09.2014;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 02.03.2015 господарського суду м. Києва (судді: Грєхова О.А. - головуючий, Сташків Р.Б., Літвінова М.Є.) в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнено з Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради в дохід Державного бюджету України по 1218,00 грн. судового збору.

Постановою від 21.04.2015 Київського апеляційного господарського суду (судді: Сітайло Л.Г., - головуючий, Баранець О.М., Пашкіна С.А.) рішення від 02.03.2015 господарського суду м. Києва залишено без змін. Стягнено з Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради в дохід Державного бюджету України по 609,00 грн. судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1058 від 23.06.2012 відповідає чинному законодавству, а спірний договір №049-13/і/119 від 26.09.2012 є інвестиційним договором, зміст якого також відповідає вимогам законодавства та умовам конкурсу, він містить умови та терміни реалізації інвестиційного проекту.

Не погоджуючись з судовими рішеннями заступник прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків викладених в оскаржуваних судових рішеннях обставинам справи, що призвело до порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 215, 203, 235, 759, 762 Цивільного кодексу України; ст. 283 Господарського кодексу України; ст. ст. 5, 9, 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"; ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що інвестиційний договір №049-13/і/119 від 26.09.2012 укладений з порушенням вказаних вище норм права та є прихованою угодою оренди комунального майна, правовідносини щодо передачі комунального майна у користування регулюються вимогами Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

ТОВ "Сентіс" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін постанову Київського апеляційного господарського суду України від 06.04.2015, вказуючи, що оскаржуваний інвестиційний договір за своєю природою є змішаним договором в розумінні ч.2 ст. 628 Цивільного кодексу України.

Інші учасники судового процесу не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, відзиви на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України на момент прийняття постанови у справі не надали.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним задовольнити касаційну скаргу частково.

Господарськими судами встановлено, що в 2012 році Головним управлінням (Департаментом) економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у відповідності до Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради №528/1189 від 24.05.2007, проведено конкурс з виявлення найкращої економічної інвестиційної пропозиції на залучення інвесторів до здійснення заходів з облаштування 45 пішохідних підземних переходів.

Відповідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1058 від 23.06.2012 за результатами проведеного у 2012 році конкурсу щодо залучення інвесторів до здійснення заходів з облаштування 45 пішохідних підземних переходів, постійно діючою конкурсною комісією по залученню інвесторів, до складу якої входили і депутати Київської міської ради, ТОВ "Сентіс" визначено переможцем інвестиційного конкурсу на здійснення заходів з облаштування 45 підземних переходів (Лот-4).

26.09.2012 на підставі вказаного вище розпорядження Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (організатор конкурсу), правонаступником якого є відповідач 2, КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району" м. Києва (балансоутримувач - 1), КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району" м. Києва (балансоутримувач - 2), КП по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" комунальної корпорації "Київавтодор" (балансоутримувач - 3) та ТОВ "Сентіс" (інвестор) уклали інвестиційний договір №049-13/і/119 на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Дарницькому та Святошинському районах міста Києва (Лот 4) (далі - договір). Термін дії договору складає 5 років (п.11.1 договору).

Відповідно п.2.1. договору інвестор зобов'язується здійснити заходи з облаштування об'єкту інвестування, визначені у п.1.2. даного договору, та отримує право встановити і протягом дії цього договору користуватись легкими збірно-розбірними конструкціями, встановленими у відповідному пішохідному підземному переході, відповідно до вимог чинного законодавства України, для своїх комерційних цілей, в тому числі вільно розпоряджатися такими конструкціями та надавати їх в користування третім особам на свій власний розсуд.

Пунктом 1.2. договору визначено облаштування об'єкту інвестування (інвестиційний проект): проведення робіт по поліпшенню технічного стану підземних пішохідних переходів, здійснення експлуатаційного утримання підземних пішохідних переходів, їх елементів та інженерних мереж у належному стані, прибирання, очищення (в т.ч. від рекламних оголошень), поливання (у літній період) прохідної частини підземного пішохідного переходу і прилеглої до нього території, здійснення заходів, передбачених у переліку регламентних робіт, наведених у додатку №4 до цього договору, а також виконання інших необхідних робіт, які пов'язані з належною експлуатацією підземного пішохідного переходу та забезпеченням умов для безпечного руху пішоходів, що виявлені під час складання актів обстеження об'єкту інвестування або на протязі дії даного договору.

За п.2.2 договору орієнтовна вартість здійснення заходів з облаштування об'єкту інвестування (розмір інвестицій), протягом терміну дії договору становить 16000000,00 грн.

За твердженням заступника прокурора м. Києва на підставі оспорюваного розпорядження та спірного інвестиційного договору ТОВ "Сентіс" фактично отримало право користування комунальним майном, що відповідно ст.283 Господарського кодексу України та ст. 235 Цивільного кодексу України свідчить про те, що інвестиційний договір №049-13/і/119 від 26.09.2012 містить ознаки договору оренди, тому є удаваним правочином (прихованою угодою оренди комунального майна). Також, оспорюваний інвестиційний договір не відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Положенню "Про оренду майна територіальної громади міста Києва", оскільки його укладено не уповноваженими особами та з порушенням визначеного законодавством порядку, що є підставою відповідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання недійсними інвестиційного договору №049-13/і/119 від 26.09.2012 та оскаржуваного розпорядження №1058 від 23.06.2012.

Відповідно ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно ст.ст. 283, 284 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Істотними умовами договору оренди є зокрема об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації.

Отже, характерними ознаками оренди, які відрізняють її з поміж інших договорів, є надання майна у тимчасове користування, за яке орендодавцю (власнику майна чи іншому законному володільцеві) обов'язково сплачується орендна плата, тобто мета укладення договорів оренди полягає саме в отриманні прибутку орендодавцем від передання належного йому майна орендареві у користування.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів); рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); майнові права інтелектуальної власності; сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау"); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" встановлено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Аналізуючи умови спірного договору, господарські суди дійшли висновку, що здійснення ТОВ "Сентіс" (інвестором) заходів з облаштування об'єкту інвестування - пішохідних підземних переходів з визначенням вартості цих заходів, а також факти виконання відповідачем ТОВ "Сентіс" умов спірного інвестиційного договору, в тому числі проведення ремонтних робіт, оплата витрат по належному утриманню об'єктів інвестування не дає підстав для висновку про удаваність спірного договору в цілому.

Однак, як вказувалось вище за умовами п.2.1 договору ТОВ "Сентіс" отримує право встановлення та користування легкими збірно-розбірними конструкціями, встановленими у відповідних пішохідних підземних переходах для своїх комерційних цілей, в тому числі право вільно розпоряджатись такими конструкціями та надавати їх в користування третім особам на свій власний розсуд.

Незважаючи на те, що ці умови договору носили ознаки надання належного громаді м. Києва майна в користування (оренду) ТОВ "Сентіс", на що посилався і прокурор в обґрунтування позову, належного дослідження і оцінки цих обставин судами попередніх інстанцій зроблено не було, доводи прокурора в частині дотримання вимог чинного законодавства щодо оренди комунального майна судами передніх інстанцій спростовані не були, питання щодо часткового задоволення позову і визнання недійсними зазначених умов договору не досліджувалося.

Господарські суди не врахували, що власником підземних переходів є Київська міська рада, однак рішення про передачу цього майна в оренду вона не приймала.

Пунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.03.2013 вказано, що господарські суди, вирішуючи питання щодо права орендодавця самостійно, без відповідного рішення ради, передавати в оренду майно, належне до комунальної власності, мають виходити з кола його повноважень, передбачених положеннями про таких орендодавців, затвердженими у встановленому порядку радою. При цьому слід також враховувати, що орендодавець здійснює свої повноваження тільки за наявності рішення ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду, якщо інше не передбачено положенням про нього.

Однак, господарські суди не врахували, що власник підземних переходів є Київська міська рада та рішення про передачу цього майна в оренду не приймала.

Неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки господарського суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

При вирішенні спору господарський суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні господарського суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зважаючи на те, що відповідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1115, п.3 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову від 21.04.2015 Київського апеляційного господарського суду та рішення від 02.03.2015 господарського суду м. Києва зі справи №910/24846/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва

Головуючий В.С. Божок

Судді О.М. Сибіга

В.І. Шаргало