РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015Справа №910/21962/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Петроченко Олександр Олександрович
простягнення 15254,06 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:
від позивачане з'явились
від відповідачаЖигальська Ю.Ю. - представник
від третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 15254,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0520-12-00364 від 17.09.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Geely, державний номер АН3584ІВ, у розмірі 15120,55 грн, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ, державний номер АН0408НО, яким скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7918132, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 998,88 грн та 3% річних у розмірі 134,63 грн, нараховані за період з 25.05.2014 по 17.09.2014.

31.10.2014 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, не погоджуючись із заявленою до стягнення сумою страхового відшкодування. Відповідач вказує, що його представника не було запрошено для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що позбавило відповідача можливості провести власне дослідження механізму та обставин скоєння ДТП та оцінити суму завданої шкоди.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі №910/21962/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/21962/14 разом з висновком експерта №7786/15-54, складеним 26.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 поновлено провадження у справі №910/21962/14 та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 24.06.2015 оголошувалась перерва до 01.07.2015.

В судове засідання, призначене на 01.07.2015, представники позивача не з'явилися, однак позивач неодноразово звертався до суду із клопотанням про розгляд справи без участі його представника.

Клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника судом задоволено.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Холодом Олексієм Миколайовичем (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0520-12-00364 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, в тому числі автомобілем Geely, державний номер АН3584ІВ, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Вигодонабувачем за Договором є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

11.03.2013 о 13 год. 00 хв. у Київському районі м. Донецька по пр. Партизанському, напроти буд. №48, водій Петроченко О.О., керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номер АН0408НО, починаючи рух, не переконався в безпеці свого руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Geely, державний номер АН3584ІВ. Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення Петроченком О.О. п.10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Донецька від 26.07.2013 у справі №257/9426/13-п, відповідно до якої Петроченка О.О. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №ССКА-2123 від 29.08.2013, розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 15120,55 грн на рахунок вигодонабувача за Договором - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло в межах суми 15120,55 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи (в тому числі постанови Київського районного суду м. Донецька від 26.07.2013 у справі №257/9426/13-п) вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ, державний номер АН0408НО, водієм якого скоєно ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Geely, державний номер АН3584ІВ, знаходився під керуванням Петроченка О.О.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний номер АН0408НО, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ, державний номер АН0408НО, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7918132.

Вказаним договором (поліс № АВ/7918132) передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №28-0520-12-00364 від 17.09.2012 у розмірі 15120,55 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №7786/15-54, складеного 26.05.2015 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля Geely, державний номер АН3584ІВ, внаслідок його пошкодження при ДТП, яке мало місце 11.07.2013 по пр. Партизанському у Київському районі м.Донецька, складає 17578,69 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Листом № 11/8160 від 14.02.2014 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 15120,55 грн.

Вказаний лист (заяву) було отримано відповідачем 25.02.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №470.

Таким чином, враховуючи визначені полісом №АВ/7918132 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 14120,55 грн (15120,55 грн - 1000,00 грн франшизи за полісом) у строк до 26.05.2014 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем свого зобов'язання з відшкодування позивачу витрат у розмірі 14120,55 грн виконано не було.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 14120,55 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 998,88 грн та 3% річних у розмірі 134,63 грн, нараховані за період з 25.05.2014 по 17.09.2014.

Аналізуючи положення глави 47 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що грошовим зобов'язанням є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Відтак, грошове зобов'язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 04.02.2014 у справі 3-1гс14.

Враховуючи зазначене та положення статей 11, 509 Цивільного кодексу України, грошові зобов'язання можуть виникати з цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем свого зобов'язання щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 14120,55 грн виконано не було, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних є обґрунтованими.

Проте, суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми пені, оскільки з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування в строк до 26.05.2014 включно, а тому позивачем безпідставно нараховано пеню та 3% річних за 25.05.2014 та 26.05.2014.

За здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 984,18 грн та 3% річних у розмірі 132,31 грн (за період з 27.05.2014 по 17.09.2014).

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення експертизи покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний код 31650052) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 14120 (чотирнадцять тисяч сто двадцять) грн 55 коп., пеню у розмірі 984 (дев'ятсот вісімдесят чотири) грн 18 коп., 3 % річних у розмірі 132 (сто тридцять дві) грн 31 коп., судовий збір у розмірі 1808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн 73 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний код 31650052) витрати на проведення експертизи у розмірі 21 (двадцять одна) грн 53 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.07.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова