донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.06.2015 справа №908/385/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін від позивача від відповідачаСтойка О.В. Бойченка К.І., Чернота Л.Ф., не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від23.03.2015 р. (підписано 30.03.2015 р.)
у справі№ 908/385/15-г (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів
до Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя
простягнення 46 904,08 грн.
ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго", м. Львів (позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя (відповідач) про стягнення вартості недорахованої електричної енергії в сумі 46 904,08 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.03.2015 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що він не є споживачем електричної енергії за зазначеними в актах про порушення місцях загального користування житлових будинків, в додатку № 9 до Договору № 90102 від 14.11.2013р., що укладений між ним та позивачем визначений повний перелік об'єктів і точок комерційного обліку відповідача за адресою: м. Львів, вул. Спокійна, буд. 26, 28-31 - не передбачено. Надання послуг по постачанню електричної енергії за вказаними адресами здійснюється позивачем на підставі прямих договорів з власниками квартир цих будинків.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду 17.06.2015р. від Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 30.06.2015р. у режимі відеоконференції, у задоволенні якого судовою колегією було відмовлено, про що винесена ухвала від 22.06.2015 р.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в зв'язку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін, що не скористались правом на участь в судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В обґрунтування своїх вимог про стягнення вартості недорахованої електричної енергії в сумі 46 904,08 грн., позивач посилається на факти виявлення 11.08.2014р. за адресою: м. Львів, вул. Спокійна, житлові будинки № 26, № 28, № 29, № 30, № 31 порушення відповідачем Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28 в редакції постанови НКРЕ від 17.10.05 № 910 та зареєстрованих в Мін'юсті України за № 1390/11679 (далі - Правила), у вигляді самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі постачальника, про що були складені акти про порушення: № 027260, № 027261, № 027262, № 027263, № 027264 від цієї ж дати (а.с. 11-25).

Як вбачається із змісту наведених актів, позивач на підставі п.п. 6.40, 6.41 Правил вважає самовільно підключеними сходові клітки та підвали житлових будинків № 26, № 28, № 29, № 30, № 31 по вул. Спокійна в м. Львові.

Акти підписані трьома представниками позивача, із запереченням представника відповідача - Бондарука В.Ф. щодо незгоди з актами через те, що ПАТ «Львівсільмаш» не є споживачем електроенергії, оскільки всі квартири будинку є приватизованими та жильці мають прямі угоди з ПАТ «Львівобленерго».

Вказання на перелік конкретних електроустановок, струмоприймачів або електропроводки відповідача, що начебто були самовільно підключені до мереж енергопостачальника, акти не містять. Посилання на інші фактичні обставини виявлення порушення, зокрема, щодо конкретного місця підключення, в актах також відсутні.

Комісією позивача 22.08.2014 року з розгляду актів були прийняті рішення про нарахування сум недоврахованої електроенергії на загальну суму 46 904,08 грн., що відображено у протоколах від цієї ж дати: № 260 на суму 7 817,84грн.; № 261 на суму 9 771,56 грн.; № 262 на суму 9 771,56 грн.; № 263 на суму 9 771,56 грн. та № 264 на суму 9 771,56 грн. (а.с. 26-27, 30-31, 34-35, 38-39, 42-43).

Супровідним листом вих. № 30-02424 від 03.09.2014р. на адресу відповідача були направлені вказані протоколи комісії, Додатки № 1 до протоколів «Розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕ» та рахунки на оплату недоврахованої електроенергії № 027260 від 02.09.2014р. на суму 7 817,84 грн., № 027261 від 02.09.2014р. на суму 9 771,56 грн., № 027262 від 02.09.2014 р. на суму 9 771,56 грн., № 027263 від 02.09.2014 р. на суму 9 771,56 грн. та № 027264 від 02.09.2014 р. на суму 9 771,56 грн., які містяться в матеріалах справи (а.с. 46).

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Закон регулює взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Між сторонами укладений договір на постачання електричної енергії № 90102 від 30.05.2008р., додатком № 9 від 14.11.2013р. до якого визначений вичерпний перелік об'єктів і точок комерційного обліку відповідача. Спірні житлові будинки до нього не входять.

Відповідач заперечує проти позову та проти факту споживання електричної енергії за цією адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які докази знаходження електроустановок відповідача на спірних об'єктах в матеріалах справи відсутні.

Згідно до вимог п.2.1.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією затвердженої Постановою НКРЕ України від 4 травня 2006 року N 562 (далі-Методика), Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

Пунктом 2.9. Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5 - 7 пункту 2.1 цієї глави, Методика застосовується за умови виявлення місця (точки) підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

У підтвердження факту самовільного підключення відповідачем електроустановок на спірних житлових об'єктах та безпідставного споживання ним електричної енергії надані тільки вищевказані акти про порушення, що складені позивачем в порядку п. 6.41 Правил.

Згідно до п. 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Спірні акти абз. 2 п. 6.41 Правил не відповідають, оскільки описова частина актів містить взаємовиключні відомості, щодо підключення «місця загального користування (сходові клітки, підвали)», конкретних електроустановок або струмоприймачів не зазначено.

Кожний з актів містить зауваження щодо ненадання доступу для обстеження, але зазначено про загальнодоступність обстежених позивачем місць.

З наданих до актів схем взагалі не вбачається факту та місця самовільного підключення струмоприймачів або інших електроустановок.

Крім того, акт не містить вказання на конкретні обставини порушення, а саме, вказання на точку підключення до відповідних мереж, струмоприймачі відповідача, що начебто до них підключені безпосередньо або через відповідні комутаційні пристрої та інші обставини, що дозволяють ідентифікувати дії відповідача із складом правопорушення, яке передбачено Правилами та Методикою.

Відсутність таких складових в акті про порушення унеможливлює відшукування останніх іншими доказами на стадії розгляду спору в суді.

Обов'язковість зазначення в акті вищенаведених складових прямо передбачена останнім абзацом п. 2.9. та п. 4.6. Методики.

За таких підстав судова колегія дійшла до висновку, що акт про порушення складений всупереч вищевказаних вимог Правил, не містить фактичних обставин, необхідних для ідентифікації виявленого зі складом конкретного правопорушення за змістом Правил та Методики, а також в акті відсутні параметри необхідні для розрахунку спірної суми за вимогами Методики.

Крім того позивачем не надано доказів того, що освітлення до проведення перевірки було відключено в установленому розділом 7 Правил порядку та в подальшому самовільно підключено відповідачем.

Також відключаючи електроспоживання місць загального користування на підставі п. 7.6 Правил позивач не вказав які саме струмоприймачі були ним відключені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається лише на те, що спірні житлові будинки знаходяться на балансі відповідача.

Згідно п. 1.2 Правил, споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору;

недоврахована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно;

підключення - виконання операцій комутації в місцях контактних з'єднань електропроводки з метою подачі напруги на електроустановку (електроустановки).

За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Жодних доказів, що відповідач є постачальником комунальних послуг та споживає при цьому електричну енергію матеріали справи не містять. Відповідачем зазначений факт оспорюється.

Той факт, що він зобов'язаний як балансоутримувач забезпечити належну електрифікацію внутрішньобудинкового освітлення загальних місць користування впливає на вирішення питання щодо обов'язкового укладення відповідного договору між сторонами, але це не є предметом розгляду в межах даної господарської справи.

Сам факт формального знаходження житлових будинків на балансі ПАТ «Львівсільмаш» при відсутності будь-яких договірних правовідносин з власниками житлових приміщень за вказаними адресами, а також відсутності фактичного електроспоживання не робить відповідача споживачем електричної енергії.

Якщо позивач вважає за необхідне укласти з відповідачем договір щодо електропостачання до електроустановок в загальних місцях користування житлових будинків, він має право звернутися до суду із відповідними вимогами.

Крім того, висновок суду першої інстанції що, оскільки відповідачем рішення комісії з розгляду актів про порушення не були оскаржені, а тому вони є такими, що набрали чинності, і підлягають обов'язковому виконанню є хибним, оскільки самі рішення комісії з розгляду актів є оперативно-господарською санкцію, але сума, що заявлена до стягнення такою санкцією не є.

Зазначені рішення комісії не можуть бути обов'язковими до виконання в частині безумовної підстави для стягнення, оскільки згідно ст. 41 Конституції України, що є нормою прямої дії, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Отже нереалізація права на оскарження не є безумовною підставою для позбавлення відповідача власності (грошових коштів).

Той факт, що сторонами неузгоджені питання щодо укладення відповідного договору на вказані об'єкти - не є підставою для застосування вимог п. 2.1.7 Методики у вигляді нарахування та стягнення вартості недооблікованої внаслідок порушення Правил та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання її без приладів обліку (п. 1.2 Методики).

Отже акти № 027260, № 027261, № 027262, № 027263, № 027264 від 11.08.2014р. не можуть бути прийняті у якості доказу правопорушення відповідача та служити підставою до нарахування спірної суми недорахованої електричної енергії, оскільки їхній зміст щодо самовільного підключення спростовується матеріалами справи.

Судом першої інстанції зазначені обставини не досліджені, але позивач в суді першої інстанції наявністю таких обставин обґрунтовував свої позовні вимоги.

Вдавшись до дослідження формальних питань щодо порядку проведення самого засідання комісії позивача, суд першої інстанції взагалі не з'ясував факту порушення з боку відповідача, не дослідив докази, що надані останнім у підтвердження відсутності такого порушення та не дослідив зміст самих актів про порушення, визнав встановленими обставини, що не підтверджуються належними доказами по справі, що призвело до прийняття невірного рішення по справі.

На підставі вищенаведеного судова колегія вважає, що рішеннями комісії позивача сума вартості недорахованої енергії на підставі Актів про порушення № 027260, № 027261, № 027262, № 027263, № 027264 від 11.08.14р. до сплати відповідачу нарахована безпідставно, тому вимоги позивача про донарахування вартості об'єму недоврахованої електроенергії, оформлені протоколами № 260, № 261, № 262, № 263 та № 264 від 22.08.2014 р. підлягають залишенню без задоволення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 30.03.2015р. у справі № 908/385/15-г слід скасувати через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та встановлення обставин, що не підтверджуються матеріалами справи. По справі слід прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів до Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя про стягнення вартості недорахованої електричної енергії в сумі 46 904,08 грн. відмовити.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги 913,50 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 30.03.2015р. у справі № 908/385/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.03.2015р. у справі № 908/385/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів до Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш", м. Запоріжжя про стягнення вартості недорахованої електричної енергії в сумі 46 904,08 грн. відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3, 0) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівсільмаш" (69035, м. Запоріжжя, вул. Суворова, буд. 4, ) судовий збір за подання апеляційної скарги 913,50 грн.

Зобов'язати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Стойка О.В.

Судді Бойченко К.І.

Чернота Л.Ф.

Надр.5 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС