РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015Справа №910/9316/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Босм" до Державної установи «Інститут нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» про визнання переважного права на продовження строку дії договору оренди, за участю представників позивача - Мельниченка О.В., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, Пацери С.А., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, Повха В.М., довіреність №б/н від 20.05.2015 року, відповідача - Петренко Н.О., довіреність №12 від 18.06.2015 року, прокурора - Греськів І.І., посвідчення №002668 від 05.09.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача про визнання за позивачем переважного права на продовження строку дії договору оренди №348-04 від 12.04.2012 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 20.05.2014 року.

12.05.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 12.03.2015 року закінчився строк дії договору оренди №348-04 від 12.04.2012 року. Листом за №252/07 від 25.02.2015 року позивачу було повідомлено, що нежилі приміщення загальною площею 50,3 кв.м. розміщені на 1 поверсі корпусу №6 відповідачем в оренду здаватися не будуть. Проте, позивач безпідставно продовжує користуватися приміщеннями відповідача.

20.05.2015 року позивачем в судовому засіданні надано письмові заперечення на відзив

20.05.2015 року в судовому засіданні позивачем надано клопотання про витребування письмової інформації у відповідача.

20.05.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 08.07.2015 року.

16.06.2015 року Прокуратурою міста Києва через канцелярію суду надано повідомлення про вступ у справу.

23.06.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на клопотання позивача про витребування у відповідача письмової інформації.

В судовому засіданні 08.07.2015 року було розглянуто клопотання позивача про витребування письмової інформації у відповідача, в задоволенні якого судом відмовлено, оскільки вказана позивачем в клопотанні інформація не відносяться до предмету доказування даного спору.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року між відповідачем (орендодавець за договором) та позивачем (орендар за договором) було укладено договір оренди №348-04 нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова АМН України» (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення площею 50,3 кв.м., на 1 поверсі корпусу №6 (реєстровий №2011930.1.АААДЕА300) (надалі - майно), розміщене за адресою: м. Київ, вул. П.Майбороди, 32, що перебуває на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду, з метою розташування аптечного пункту: 1) площа 25,1 - реалізація готових лікарських засобів та не може використовуватися за іншим призначенням; 2) площа 25,2 - під складське приміщення.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна. (п. 2.1. договору).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у відповідача права власності на це майно. Власником залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.5. та п. 2.7. договору у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку встановленому при передачі майна орендарю цим договором, майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню акту прийманню-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Цей договір укладений строком на 2 роки і 11 місяців та діє з 12.04.2012р. по 12.03.2015р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору оренди після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, цей договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з письмового дозволу НАМН. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору. (п. 10.1. договору).

Зміни та доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. (п. 10.2. договору).

Актом приймання-передачі майна від 12.04.2012р., підписаним сторонами, який міститься в матеріалах справи, підтверджується передача об'єкту оренди позивачу.

Як підтверджується матеріалами справи, 22.01.2015р. відповідач направив позивачу попередження про припинення договору №62 від 20.01.2015р., яким просить позивача сплатити всі орендні платежі і передати орендовані приміщення та ключі від них 12.03.2015р. відповідачу.

Відповідно до листа №252/07 від 25.02.2015р. відповідач повідомив позивачу, що нежилі приміщення здаватись в оренду не будуть. Відповідач знову просив позивача передати орендовані приміщення за актом передачі-приймання.

Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Станом на момент винесення рішення в даній справі, терміну дії договору сторонами за спільною згодою не продовжено, а об'єктом оренди позивач продовжує користуватись поза межами дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Босм" ґрунтуються на приписах ч. 1 ст. 777 ЦК України та ч. 1 ст. 285 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 ГК України орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Згідно зі ст. 285 ГК України, ст. 777 ЦК України наявність у орендаря передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов'язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов'язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах. Така ж позиція викладена у п. 4.3 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна".

Отже, вирішуючи такі спори, господарські суди мають з'ясовувати наявність у орендаря переважного права на укладення договору оренди на новий строк з урахуванням наявності чи відсутності обставин, з якими закон пов'язує виникнення такого права, а також вчинення кожним з учасників спірних правовідносин певних дій на виконання вимог закону. При цьому судам слід також з'ясовувати, чи належним чином орендар виконував зобов'язання за договором.

Судом також мають досліджуватися обставини, пов'язані з наміром власника використовувати для власних потреб майно, стосовно якого виник спір, в тому числі наявність доказів, які однозначно свідчать про відповідний намір.

Враховуючи наведене, наймач має переважне право на укладення договору найму на новий строк після спливу строку договору, проте, наймач може скористатися цим правом не автоматично, а за наявності таких умов:

а) якщо він належно виконував свої обов'язки за договором найму. Тобто переважне перед іншими особами право на продовження відносин найму має тільки той наймач, який своєчасно сплачував плату за користування майном, утримував майно у належному стані, не допускаючи його погіршення, та сумлінно виконував інші обов'язки наймача, передбачені договором найму та законом;

б) якщо наймодавець має намір в подальшому здавати майно в найм;

в) якщо наймач погоджується укласти договір найму на новий строк на умовах, що пропонуються іншим претендентам (йдеться про плату за користування майном, розподіл обов'язків між сторонами тощо);

г) якщо наймач повідомить наймодавця про свій намір укласти договір найму на новий строк. Таке повідомлення повинно бути зроблено наймачем до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором. Якщо ж такий строк договором не визначений, повідомлення повинно бути зроблено у розумний строк. В даному випадку оціночна категорія "розумний строк" повинна розумітися як строк, необхідний для обговорення наймодавцем та наймачем всіх умов нового договору найму та підписання необхідних документів.

Виходячи з положень п. 1 ст. 777 ЦК України, ч. 1 ст. 285 ГК України, орендар може реалізувати надане йому переважне право на продовження договору оренди у тому разі, коли після закінчення договору оренди орендодавець має намір передати об'єкт оренди іншій особі. При цьому переважне право не застосовується, якщо власник має намір самостійно використовувати власне майно та не має наміру здавати його в оренду.

Беручи до уваги встановлені вище обставини справи, враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів наявності у відповідача намірів щодо укладення договору оренди спірного приміщення з іншим орендарем і представник відповідача зазначив в судовому засіданні про відсутність наміру взагалі здавати в оренду спірне приміщення, в даному випадку відсутні правові підстави для реалізації переважного права Товариства з обмеженою відповідальністю "Босм" на продовження договору оренди.

Відповідно, підстави для задоволення позову відсутні, тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 13.07.2015 року.

Суддя С.О.Чебикіна