КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 5011-35/18309-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового

засідання: Грабовському Д.А.

за участі :

прокурор Вакулюк Д.С. - посвід. від 16.07.2013 № 018332

позивач Нечай О.В. - дов. від 30.03.2015 б/н

відповідач Нечитайло В.С. - дов. від 05.02.2015 б/н

процесуальний не з'явився, про день, час та місце судового

правонаступник позивача засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Заступника прокурора міста Києва

на Ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.03.2015 № 5011-35/18309-2012 про заміну

стягувача у виконавчому провадженні та

здійснення процесуального правонаступництва,

прийняту на підставі ст. 25 ГПК України

у справі № 5011-35/18309-2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за первісним позовом ПАТ "ЕРДЕ БАНК"

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової

адміністрації Караченцева Артема Юрійовича

процесуальний ТОВ "Компанія з управління активами та

правонаступник адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс "

позивача

до відповідача ТОВ "ПВК "Будівельник"

про стягнення 44 510 000,00 грн. заборгованості за

кредитом та 8 655 248,47 грн. за процентами

за зустрічним позовом ТОВ "ПВК "Будівельник"

до відповідача ПАТ "ЕРДЕ БАНК"

про стягнення заборгованості за процентами

у розмірі 86 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 № 5011-35/18309-2012 позовні вимоги ПАТ "ЕРДЕ БАНК" в особі уповноваженого фонду гарантування вкдладів фізичних осіб Куреного О.В. задоволено повністю, стягнуто з відповідача ТОВ "ПВК "Будівельник" 44 510 000,00 грн. заборгованості за кредитом та 8 655 248,47 грн. заборгованості за процентами; у задоволенні вимог зустрічного позову про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 86 000,00 грн. відмовлено повністю.

19.02.2014 на виконання названого Рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні Накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 судом були виправлені описки допущені в Рішенні Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 № 5011-35/18309-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2014 № 5011-35/18309-2012 було відмовлено у задоволенні скарги відповідача ТОВ "ПВК "Будівельник" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попів Романа Ігоровича по виконанню Наказу Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 у справі №5011-35/18309-2012.

06.02.2015 боржник ТОВ "ПВК "Будівельник" звернувся до місцевого господарського суду з Заявою про заміну стягувача у відкритому виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва в порядку ст. 25 ГПК України у даній справі, а саме заміну стягувача Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" на підставі Договору про відступлення права вимоги від № 16/12/2014-1 від 16.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2014 № 5011-35/18309-2012 було замінено позивача у даній справі, ПАТ "Ерде Банк" на його правонаступника - ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс"; замінено Публічне акціонерне товариство "Ерде Банк", і проведено заміну стягувача ПАТ "Ерде Банк" у виконавчому провадженні № 42339311 Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по виконанню Наказу від 19.02.2014 Господарського суду міста Києва у справі № 5011-35/18309-2012 на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс".

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою, Заступник прокурора міста Києва в порядку ст. 29 ГПК України звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, за якою просив Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2014 № 5011-35/18309-2012 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити у задоволенні Заяви ТОВ "ПВК Будівельник" про заміну стягувача у виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва за ст. 25 ГПК України у справі № 5011-35/18309-2012.

ПАТ «Ерде банк» та ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали суду письмовий відзив на скаргу Заступника прокурора, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою КАГС від 25.05.2015 № 5011-35/18309-2012 порушено апеляційне провадження за скаргою прокурора та призначено судове засідання. (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В, Куксова В.В.).

В останнє судове засідання від 18.06.2015 представник ТОВа "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про належне повідомлення товариства свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення № 09-33/22536.

Враховуючи, що присутні представники сторін та прокурор не заперечували проти продовження розгляду апеляційної скарги у відсутності представника ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс", колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення прокурора та присутніх представників сторін, дійшла висновку апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задовольнити, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2014 по даній справі скасувати, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.12.2014 між ПАТ "ЕРДЕ БАНК" та ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" було укладено Договір про відступлення права вимоги № 33, за яким Первісний кредитор (Публічне акціонерне товариство "ЕРДЕ БАНК") відступив Новому кредитору (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПАРІС") своє право вимоги за "Договором зростання" Кредитним договором №180/11-KJI від 12.10.2011, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є невід'ємною частиною Договору, що був укладений між ПАТ "ЕРДЕ БАНК" та ТОВ "ПВК "Будівельник".

За Розділом 1 названого Договору про відступлення права вимоги, загальна сума права вимоги станом на день укладання цього Договору, тобто на 03.12.2014 складає 61 353 869,01 грн.

За пунктом 4.1 Договору про відступлення права вимоги зазначено, що відповідно до Протоколу №94 від 28.11.2014 засідання конкурсної комісії реалізації майна ПАТ "Ерде Банк", ціна відступлення права вимоги становить 100 000,00 грн. без ПДВ, яка сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок Первісного кредитора.

Тобто, активи банка у розмірі 61 353 869,01 грн. були продані новому кредитору за 100 000,00 грн.

Про дане відступлення права вимоги боржника ТОВ "ПВК "Будівельник" було повідомлено Листом ПАТ "ЕРДЕ БАНК" вих. № 2853 від 16.12.2014.

Надалі, на підставі другого укладеного Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 16/12/2014-1 від 16.12.2014 між ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" (Первісний кредитор) та ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" (Новий кредитор), що діє від свого імені та в інтересах Закритого недиверсифікованого пайового венчурного фонду "Бета-Перспектива", Первісний кредитор відступив Новому кредитору право вимоги, зокрема, за Кредитним договором №180/11-KJI (кредитна лінія) від 12.10.2011 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною Договору, укладеного між ПАТ "ЕРДЕ БАНК" та ТОВ "ПВК "Будівельник" у 2011 році.

За умовами п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги № 16/12/2014-1 від 16.12.2014 право вимоги за Основними договорами, у тому числі за Кредитним договором №180/11-KJI (кредитна лінія) від 12.10.2011 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

За Розділом 1.2 названого Договору про відступлення права вимоги, загальна сума права вимоги станом на день укладання цього Договору (16.12.2014) складає 61 353 869,01 грн..

За пунктом 4.1 цього Договору зазначено, що відступлення права вимоги за "Договором зростання" Кредитним договором №180/11-КЛ (кредитна лінія) від 12.10.2011, становить 100 500,00 грн.

Тобто, за другим Договором про відступлення права вимоги від 16.12.2014 борг у розмірі 61 353 869,01 грн. було продано за 100 500,00 грн..

06.02.2015 відповідач-боржник ТОВ "ПВК "Будівельник" звернувся до Господарського суду міста Києва з Заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва у даній справі в порядку ст. 25 ГПК України, а саме заміну стягувача - Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" на підставі Договору про відступлення права вимоги від 16.12.2014 № 16/12/2014-1.

Суд першої інстанції, прийнявши до уваги два вищеназвані Договори про відступлення права вимоги, дійшов висновку, що на підставі ст.ст. 512-517 ЦК України відбулась заміна кредитора у зобов'язанні, встановленому Кредитним договором №180/11-KJI (кредитна лінія) від 12.10.2011 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, з ПАТ "ЕРДЕ БАНК" на ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс".

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, місцевий господарський суд дійшов висновку про обгрунтованість Заяви боржника ТОВ "ПВК "Будівельник" про заміну стягувача у виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва у даній справі з посиланням на ст. 25 ГПК України, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", задовольнив її про що прийняв Ухвалу від 02.03.2015 № 5011-35/18309-2012.

Прокурор у апеляційній скарзі наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції щодо наявності достатніх та обґрунтованих підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва у даній справі є помилковими та такими, що не ґрунтуються на законі. За його оцінкою, місцевий господарський суд належним чином обставини справи не дослідив та не врахував, що за Постановами Правління НБУ від 29.10.2012 № 451 та від 09.01.2013 № 4 ПАТ "Ерде Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних та вирішено ліквідувати банк. У подальшому, відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 10.01.2013 №3 розпочато процедуру ліквідації банку з призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Прокурор звертає увагу колегії суддів, що відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) відносини, що виникають у зв'язку виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Вимогами п. 1 ч. 3 ст. 38 названого ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ( у редакції чинній на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 03.12.2014 № 33) встановлено нікчемність правочинів, вчинених неплатоспроможним банком щодо безоплатного здійснення відчуження майна, прийняття на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента на вчинення відповідних майнових дій та відмова банку від власних майнових вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 51 названого Закону майно банку може бути реалізоване такими способами: на відкритих торгах (аукціоні); на закритих торгах; шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим установам; шляхом відчуження на організованих місцях продажу; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу майна здійснюється уповноваженою особою Фонду з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною з урахуванням вимог законодавства.

За ствердженням Прокурора, судом першої інстанції вищенаведені вимоги матеріального права застосовано невірно та безпідставно, не враховано те, що укладаючи Договір про відступлення права вимоги від 03.12.2014 №33 за ціною відступлення - 100 000,00 грн., ПАТ "Ерде Банк" фактично безкоштовно відмовився від власних майнових вимог на суму, що перевищує 61 млн. грн., що в свою чергу, в силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону, свідчить про нікчемність такого Договору.

За оцінкою Прокурора, внаслідок порушення процесуального права, місцевим господарським судом належним чином обставини справи не досліджено та неправомірно залишено поза увагою, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ПАТ "Ерде Банк" було здіснено відчуження майнових прав банку за ціною 100 000,00 грн., що є неспіврозмірним за ціну боргу, яка складає 61 353 869,01 грн. Вказане, за ствердженням прокурора, беззаперечно свідчить про відмову банку від своїх майнових прав, а не про відступлення майнових вимог.

По суті за вказаним Договоромпід назвою про відступлення права вимог виведені активи банка з ліквідаційної маси, що була сформована на погашення вимог акцептованих кредиторів.

Враховуючи вищенаведене, Прокурор наголошує, що місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки Договорам про відступлення права вимоги, не застосував до спірних правовідносин вимоги п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо нікчемності укладеного неплатоспроможним банком правочину, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни ПАТ "Ерде Банк" як стягувача у виконавчому провадженні по виконанню Наказу Господарського суду міста Києва від 19.02.2014, щодо стягнення з боржника ТОВ "ПВК "Будівельник" на користь банку 44 510 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 655 248,47 грн. заборгованості за процентами.

За оцінкою прокурора, внаслідок прийняття судом Ухвали від 02.03.2015 № 5011-35/18309-2012 про заміну ПАТ "Ерде Банк" як стягувача у виконавчому провадженні, щодо стягнення з боржника ТОВ "ПВК Будівельник" на користь банку заборгованості на суму понад 53 млн.грн., що була визначена за Рішенням суду, під час дії законодавчо встановленої заборони для неплатоспроможних банків щодо відмови чи відчуження власних майнових прав, порушуються інтереси держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також існує загроза порушення прав вкладників та кредиторів цього банку.

У Відзиві на апеляційну скаргу від 18.06.2015 б/н ТОВ "ПВК Будівельник", заперечуючи вимоги прокурора, стверджує, що визнання правочинів нікчемними на підставі ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" може застосовуватися виключно до правочинів, які укладалися банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації. Боржник вважає, «…що оскільки Договір про відступлення права вимоги між ПАТ "ЕРДЕ БАНК" та ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" від 16.12.2014 №16/12/2014-1, укладався сторонами після введення тимчасової адміністрації, в ПАТ "ЕРДЕ БАНК", то на нього не може розповсюджуватись дія ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги прокурора, розглянувши матеріали даної справи вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні, у даному випадку, є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України необхідно розмежувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інші заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо).

Згідно з п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним.

За приписами встановленими в ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 ст. 216 Цивільного Кодексу України визначено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Як зазначалось вище, Прокурор, обґрунтовуючи доводи апеляційного оскарження посилався на те, що місцевим господарським судом за Ухвалою від 02.03.2014 № 5011-35/18309-2012 було неправомірно замінено стягувача у виконавчому провадженні по даній справі, а саме замінено кредитора ПАТ "Ерде Банк" на правонаступника - ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс", оскільки два Договори про відступлення вимоги від 03.12.2014 № 33 та від 16.12.2014 № 16/12/2014-1 було укладено всупереч вимогам п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто по суті є фіктивними.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про відступлення права вимоги від 03.12.2014 № 33, укладений між ПАТ "ЕРДЕ БАНК" та ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС", з боку банку містить підпис уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева А.Ю., тобто був укладений ліквідатором ПАТ "ЕРДЕ БАНК".

За інформацією, взятою з офіційних веб-сайтів Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) - http://bank.gov.ua, www.fg.gov.ua, колегією суддів встановлено, що Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 25 від 29.10.2012 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", яке прийняте на підставі Постанови Правління Національного банку України від 29.10.2012 № 451 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк" до категорії неплатоспроможних" було введено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці - з 30 жовтня 2012 по 29 січня 2013 року.

За Постановою правління Національного банку України від 09 січня 2013 року № 4 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА „ЕРДЕ БАНК" було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Ерде Банк".

Відповідно до названої Постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 3 від 10.01.2013 про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЕРДЕ БАНК", зокрема призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Куреного Олександра Вікторовича.

Надалі, відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11 листопада 2014 року № 117 "Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Ерде Банк" уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Ерде Банк" призначено Караченцева Артема Юрійовича, яким і було підписано Договір про відступлення права вимоги №33 від 03.12.2014.

З наведених обставин вбачається, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 03.12.2014 №33 ПАТ "Ерде Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС", вже діяла ліквідаційна процедура банка.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що за ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

У відповідності до п. 1,3 ч. 3 ст. 38 цього Закону визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Згідно з частиною 4 статті 38 даного Закону уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Законом України "Про банки і банківську діяльність" передбачено наслідки призначення ліквідатора, зокрема з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора ДОПУСКАЄТЬСЯ УКЛАДЕННЯ УГОД, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, ЛИШЕ В ПОРЯДКУ, ПЕРЕДБАЧЕНОМУ ЦИМ ЗАКОНОМ.

Колегія суддів зазначає про відсутність будь-якого спеціального закону, за яким би було встановлено особливу процедуру ліквідації ПАТ "ЕРДЕ БАНК", а його ліквідатору Караченцеву А.Ю., було б надано право здійснювати окремі повноваження, зокрема, продаж (уступку) вимог банку за Кредитними договорами. Аналогічна правова позиція щодо необхідності наявності спеціального закону, за яким би було встановлено особливу процедуру ліквідації банку і ліквідатору банку було надано право, зокрема, здійснювати продаж (уступку) вимог банку, викладена у Постанові Вищого господарського суду від 22.03.2011 № 14/278.

За вищеназваною Постановою Правління НБУ від 09 січня 2013 року № 4 було відкликано банківську ліцензію та ініційовано ліквідаційну процедуру ПАТ "ЕРДЕ БАНК" з 09 січня 2013 року, тобто виходячи з вимог діючого законодавства банк з 09.01.2013 втратив право укладати угоди, пов'язані з відчуженням свого майна, у тому числі і здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали даної справи не містять Протоколу № 94 від 28 листопада 2014 року засідання конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ "Ерде банк", який зазначено в Договорі про відступлення права вимог від 03.12.2014 № 33 та за яким ліквідатором Караченцевим А.Ю. підписано з боку банка відступлення права вимоги на 61 353 869,01 грн. Відтак, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржену Ухвалу, не перевірив та не дослідив наявність та правомірність цього документу, на який сторони Договору про відступлення права вимог від 03.12.2014 посилаються, як на підставу його укладення, тобто на підтвердження та правомірність відчуження активів банку у розмірі 61 353 869,01 грн. за ціною відступлення 100 000,00 грн. під час дії ліквідаційної процедури.

За інформацією, взятою з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) - www.fg.gov.ua станом на 11.01.2014, відповідно до статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів було надано АТ «ЕРДЕ БАНК» цільову позику з метою виконання зобов'язань банку по виплатах коштів за договорами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. 13 листопада 2013 року банком було розпочато здійснення виплат коштів за такими договорами. 15 січня 2013 року Фонд розпочав виплату гарантованої суми відшкодування усім вкладникам АТ «ЕРДЕ БАНК» через банк - агент Фонду після отримання 09 січня 2013 року рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію зазначеного банку. 25 квітня 2013 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було затверджено Реєстр акцептованих вимог кредиторів АТ «ЕРДЕ БАНК». До Реєстру акцептованих вимог включено 1 480 заявлених вимог кредиторів на загальну суму 741,7 млн. грн., яка включає в себе кредиторські вимоги Фонду на суму майже 447 млн. грн.

18 липня 2013 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 073/13 затверджено Акт за результатами інвентаризації та формування ліквідаційної маси АТ «ЕРДЕ БАНК», згідно з оціночною вартістю майна/грошових коштів, ліквідаційна маса складає - 246,3 млн грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 28 листопада 2013 року виконавча дирекція Фонду прийняла рішення про продовження ліквідації АТ «ЕРДЕ БАНК» на період до одного року до 08 січня 2015 року.

Тобто, дії сторін за двома Договорами про відступлення права вимог банку від 03.12.2014 та від 16.12.2014, по суті, в даному випадку, можна розцінювати, як вивід значно вагомих активів ліквідованого банку у розмірі 61 353 869,01 грн. за ціною відступлення 100 000,00 грн. з ліквідаційної маси, що першочергово зачіпає права та інтереси кредиторів банку, що визначені затвердженим Реєстром акцептованих кредиторів.

За оцінкою колегії суддів, на підставі вищенаведеного, Договори про відступлення права вимоги від 03.12.2014 № 33 та від № 16/12/2014-1 від 16.12.2014 є нікчемними, оскільки за своїм змістом прямо протирічать чинному закону.

АНАЛОГІЧНА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ЩОДО ВІДСУТНОСТІ ПРАВ БАНКУ, ПІД ЧАС ЙОГО ЛІКВІДАЦІЇ, УКЛАДАТИ УГОДИ З ВІДЧУЖЕННЯ СВОГО МАЙНА, У ТОМУ ЧИСЛІ І ЗДІЙСНЮВАТИ ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ ДО СВОЇХ БОРЖНИКІВ ТРЕТІМ ОСОБАМ, ВИКЛАДЕНА У ПОСТАНОВІ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ ВІД 10.10.2012 № 6-102цс12.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, що є підставою для її скасування і відмови в задоволенні Заяви ТОВ "ПВК Будівельник" про заміну стягувача у виконавчому провадженні та здійснення процесуального правонаступництва у справі № 5011-35/18309-2012 в порядку ст. 25 ГПК України, а саме заміну позивача Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" та заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ "ЕРДЕ БАНК" на ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс".

Керуючись ст.ст. 25, 91, 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 № 5011-35/18309-2012 скасувати.

Відмовити боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «ПВК Будівельник» в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 42339311 та здійснення процесуального правонаступництва, а саме в заміні Публічного акціонерного товариства «Ерде банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс ".

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2015 № 5011-35/18309-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2015 № 5011-35/18309-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 5011-35/18309-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

В.В. Куксов