РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015№910/11100/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно"

про стягнення 99 108,78 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Горшевська С.В. - представник за дов.;

від відповідача: не з'явився - представник за дов.

У судовому засіданні 01.07.2015 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" про стягнення за договором № 20/01/15 від 20 січня 2015 р. заборгованості у розмірі 77 043,96 грн., 3% річних в сумі 320,20 грн., 6 335,82 грн. пені та 15 408,80 грн. штрафу, що разом становить 99 108,78 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 порушено провадження у справі №910/11100/15, розгляд справи призначений на 25.05.2015.

Ухвалою від 25.05.2015 було відкладено розгляд справи на 15.06.2015.

Ухвалою суду від 15.06.2015 було відкладено розгляд справи на 01.07.2015.

Позивач у судовому засіданні 25.05.2015 підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судові засідання 25.05.2015, 15.06.2015 та 01.07.2015 не з'являвся, про час і місце їх проведення повідомлений у встановленому порядку. У поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Крім того, відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "Сісайд Термінал" та ДП "Адміністрація морських портів України".

Враховуючи норму ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011.).

Суд дійшов висновку, що рішення у даній справі не може вплинути на права або обов'язки ТОВ "Сісайд Термінал" та ДП "Адміністрація морських портів України", тому клопотання позивача суд визнав необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

В судовому засіданні 01.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2015 р. між сторонами по справі укладений договір № 20/01/15, згідно з яким позивач за дорученням відповідача та за його рахунок зобов'язався виконати та організувати послуги щодо приймання, перевантаження, накопичення, доробки та відвантаження вантажу, наступного через складські площі та неспеціалізовані криті склади компанії згідно ставкам та схемам, погодженими сторонами в Додатках, які є невід'ємними частинами цього Договору, а останній у свою чергу - оплачувати надані послуги на умовах вказаного договору.

У відповідності до п. 1.4 Договору клієнт (відповідач) приймає послуги компанії (позивача) та оплачує їх згідно рахунків останнього, на умовах Договору і за ставками, зазначеними у Додатках.

Згідно пунктів 2.2.25 та 3.6 Договору відповідач зобов'язався здійснювати оплату за послуги, надані залізницею, Портом, АММП та іншими організаціями (крім послуг, які входять до комплексної ставки) на підставі рахунків, виставлених позивачем по фактичних видатках у відповідності з підтверджуючими документами, що надаються, протягом трьох банківських днів з моменту отримання.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що рахунки можуть бути передані нарочно, шляхом вручення представнику (робітнику) клієнта, відправлені поштою, передані факсом чи електронною поштою (в електронному вигляді). Дата відправлення рахунку факсом/електронною поштою є дата, зазначена у факсовому/електронному "звіті про відправлення". Дата відправлення рахунку факсом/електронною поштою є датою його отримання.

Строк дії договору № 20/01/15 від. 20 січня 2015 р. відповідно до умов розділу 7 договору встановлений з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов'язків за ним та вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за 7 календарних днів до його закінчення про припинення договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Також можливе дострокове розірвання договору за згодою сторін при умові обов'язкового виконання всіх взаємних обов'язків та проведення всіх взаєморозрахунків між сторонами. Та можливе дострокове розірвання в односторонньому порядку у разі невиконання умов п.п. 1.3, .2.2.9, 2.2.10, 2.2.11, 2.2.15, 2.2.16, 2.2.17, 2.2.25, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 Договору по ініціативі компанії, яка за 10 днів до запланованої дати розторгнення зобов'язана письмово повідомити Клієнта, при цьому останній зобов'язаний погасити всю заборгованість та сплатити всі збитки, нанесені Компанії та штрафні санкції протягом 3 банківських днів.

Доказів припинення або розірвання договору в установленому порядку суду не надано.

ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" є стивідорною компанією, яка при здійсненні своєї діяльності керується чинними нормативними актами, зокрема, Законом України "Про морські порти України", Правилами надання послуг у морських портах України (далі-Правила), затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України №348 від 5 червня 2013 р., зводом звичаїв ДП "Миколаївський морський торгівельний порт", про що зазначено у п. 1.3 та 1.5 Договору.

Згідно Правил, позивач визначений як портовий оператор - суб'єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського термінала, проводить вантажні операції, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов'язані з цим види господарської діяльності.

У свою чергу, позивач надаючи послуги, зокрема, за договорами перевалки, користується на договірній основі послугами інших організацій.

У зв'язку з цим, на підставі укладених між позивачем та ТОВ "Сісайд Термінал" №18/02/13 про надання послуг, пов'язаних з обробкою вагонів від 18 лютого 2013 р., між позивачем та Адміністрацією морських портів України договорів №№171-Р про надання послуг з оформлення та видачі перепусток на територію Порту від 29 грудня 2010 р., 62-Р від 7 червня 2006 р., 21-П-МИФ-15 від 31 січня 2015 р. про надання послуг, пов'язаних з обробкою вагонів, які надходять на адресу портового оператора на колії АММП або відправляються портовим оператором з колії АММП, за виконані посередницькі послуги, у тому числі, які пов'язані з обробкою (перевалкою) вантажу відповідача та відбувалися на виконання умов спірного договору перевалки №20/01/15 від 20 січня 2015 р.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 902 ЦК України у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг.

Договір №20/01/15 від. 20 січня 2015 р. за своєю юридичною природою є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Вказаний договір № 20/01/15 є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ ОУ-0000019, ОУ-0000023, від 31 січня 2015 р., ОУ-0000043, ОУ-0000049 від 28 лютого 2015 р., рахунками на оплату №№ 01810043, 03530043, 27, 31, 37 від 31 січня 2015 р., 07060043 від 12 лютого 2015 р., 07330043 від 18 лютого 2015 р., 08470043, 10191143, 09500043, ОУ-0000049, 61, 59 від 28 лютого 2015 р., ОУ-0000019, ОУ-0000023, ОУ-0000043 від 31 березня 2015 р., платіжними дорученнями №№ 441 від 10 лютого 2015 р., 533, 538, 504, 804 від 23 лютого 2015 р., 793, 796, 797, 802 від 31 березня 2015 р., 838, 841 від 1 квітня 2015 р. стверджується факт заборгованості відповідача по оплаті наданих позивачем послуг за договором станом на 22 квітня 2015 р. у розмірі 77043,96 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 320,20 грн. та передбачених п. 4.2. договору 6 335,82 грн. пені і 15 408,80 грн. штрафу.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 624 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до умов п. 4.2 Договору за несвоєчасну оплату рахунків позивач (компанія) має право стягнути з відповідача (клієнта) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати, та не здійснювати відвантаження вантажу відповідача. У випадку несплати рахунків більше семи банківських днів, відповідач (клієнт) зобов'язаний, крім пені, сплатити штраф у розмірі 20 % від несплаченої суми.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по оплаті за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 77043,96 грн. боргу, 320,20 грн. три проценти річних з простроченої суми, передбачених п. 4.2. договору 6335,82 грн. пені і 15408,80 грн. штрафу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 7, код 32736177) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (54002, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1, код 32655926) 77 043,96 грн. (сімдесят сім тисяч сорок три грн. 96 коп.) - боргу, 3 % річних - 320,20 грн. (триста двадцять грн. 20 коп.), пені 6 335,82 грн. (шість тисяч триста тридцять п'ять грн. 82 коп.), штрафу 15 408,80 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста вісім грн. 80 коп.) та 1 982,18 грн. (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят дві грн. 18 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 06.07.2015.

Суддя М.Є. Літвінова