КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/2831/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Тимченко Ю.О.-представник;

Від відповідача: Брагінський П.О.-представник;

Від третьої особи: не з"явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бреставицької Ольги Олександрівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015

у справі № 910/2831/15-г (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Бреставицької Ольги Олександрівни

до Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Повне товариство "Ломбард Перлина" Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий Остап" і компанія"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць Бреставицька Ольга Олександрівна звернулась до Господарськогго суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2011 між Повним товариством "Ломбард перлина" Товариством з обмеженою відповідальністю "Золотий Остап" і компанія" та ПАТ "Комерційний банк "ЕКСПОБАНК" укладено кредитний договір № 32/11. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором, між ФОП Бреставицькою О.О. та ПАТ "Комерційний банк "ЕКСПОБАНК" було укладено Договори закладу від 19.10.2011 та від 20.08.2014, предметом яких виступають ювелірні вироби із золота за оцінкою загальною вартістю 8 361 103,80 грн.

Оскільки, 18.09.2014 ПАТ "Комерційний банк "ЕКСПОБАНК" за договором відступлення права вимоги до Повного товариства "Ломбард перлина" Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Остап" і компанія" передав права первісного кредитова ПАТ "Банк "Контракт", позивач просить зобов'язати останнього надати для огляду предмети закладу за Договорами від 19.10.2011 та 20.08.2014.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 22.04.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Фізична особа-підприємць Бреставицька Ольга Олександрівна звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бреставицької Ольги Олександрівни у справі № 910/2831/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бреставицької Ольги Олександрівни прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.06.2015.

19.06.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та 23.06.2015 від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 розгляд справи відкладено на 07.07.2015.

06.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме: копії ухвали про порушення провадження у справі № 910/10965/15 від 28.04.2015, копій протоколів допитів свідків від 07.05.2015, копії ухвали слідчого судді від 23.06.2015, копії постанови про відмову у визнанні потерпілим від 13.05.2015, копії клопотання про закриття кримінального провадження.

З огляду на те, що зазначені документи були винесені після прийняття рішення судом першої інстанції по цій справі, колегія суддів приходить до висновку про долучення вказаних документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 07.07.2015 представники позивача та відповідача надали свої пояснення по справі.Представник третьої особи у вказане судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015,23.06.2015 № 910/2831/15-г були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.10.2011 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (банк) та Повним товариством "Ломбард перлина" Товариством з обмеженою відповідальністю "Золотий Остап" і компанія" (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 32/11 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язується відкрити кредитну лінію і надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового використання кредитів, загальний розмір (ліміт) яких не перевищує 3 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредити в порядку , строки та на умовах, визначених цим договором.

Позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (подаються в угодах до цього договору), але не пізніше 17 жовтня 2014 року (п. 1.2. кредитного договору).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору позичальник відповідає перед банком всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернення стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

У п. 2.2. кредитного договору визначено, що забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором є застава (заклад) ювелірних виробів, що належать майновому поручителю позичальника фізичній особі-підприємцю Бреставицькій Ользі Олександриній, податковий номер (ДРФОПП) (майновий поручитель). Договір застави (закладу) укладається майновим поручителем з банком нотаріально посвідчується у день укладення цього договору.

Додатковою угодою від 20.08.2014 до договору кредитної лінії № 32/12 від 19.10.2011 викладено кредитний договір в новій редакції, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 8 000 000,00 грн, з кінцевим терміном повернення 17.10.2014.

На виконання вимог кредитного договору 19.10.2011 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (заставодержатель) та Фізичною особою-підприємцем Бреставицькою Ольгою Олександриною (надалі - заставодавець, позивач) було укладено договір закладу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 957 (надалі - договір закладу від 19.10.2011), відповідно до умов якого було забезпечено закладом виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту (договір кредитної лінії № 32/11 від 19.10.2011 )

Відповідно до п. 1.2. договору закладу від 19.10.2011 для забезпечення зобов'язань позичальника за договором кредиту заставодавець передає заставодержателю в заклад ювелірні вироби із золота (предмет закладу), згідно опису.

Також 20.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (заставодержатель) та Фізичною особою-підприємцем Бреставицькою Ольгою Олександриною (заставодавець) було укладено договір закладу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 9824 (надалі - договір закладу від 20.08.2014), відповідно до умов якого було забезпечено закладом виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту щодо повернення кредиту у розмірі 8 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору закладу від 20.08.2014 для забезпечення зобов'язань позичальника за договором кредиту заставодавець передає заставодержателю в заклад основні засоби (предмет закладу), згідно опису.

Відповідно до пояснень позивача, викладених в апеляційній скарзі, на момент передачі ювелірних виробів із золота в заклад ПАТ "КБ "Експобанк", проводилася експертиза майна суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "ЕКСТЕНТ асошиьейст" та експертна оцінка діамантів. Наявність ювелірних виробів згідно із зазначеного у договорах переліку та у відповідній кількості перевірялися також гемологом перед поміщенням до сховища банку, що підтверджується відповідними актами (завірені копії яких містяться в матеріалах справи).

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, листом від 29.09.2014 № 1103/3678 ПАТ "КБ "Експобанк" повідомив позивача про відступлення права грошової вимоги за договором кредитної лінії № 32/11 від 19.10.2011 до Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" на підставі договору про відступлення права вимоги від 18.09.2014, укладеного між ПАТ "КБ "Експобанк" та ПАТ "Банк "Контракт". Відтак, за твердженнями позивача, на підставі договору про відступлення права вимоги та в порядку ст. ст. 514 ЦК України до відповідача як нового кредитора перейшли всі права та зобов'язання, які існували на момент переходу цих прав, в тому числі і за договорами закладу від 19.10.2011 р. та 20.08 .2014 р. Як зазначає, позивач ФОП Бреставицька О.О. неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати предмет закладу для огляду, однак відповідач ухиляється від своїх зобов'язань. Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 44,45,48 Закону України "Про заставу", ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України позивач просить суд зобов'язати відповідача надати позивачу для огляду предмет закладу за договором закладу від 19 жовтня 2011 року та за договором закладу від 20 серпня 2014 року.

Застава як окремий спосіб забезпечення зобов'язання регулюється параграфом 6 глави 49 ЦК України, законами України "Про заставу".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога, що не суперечить законодавству України. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. При цьому застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Статтею 575 Цивільного кодексу України передбачено окремі види застав, зокрема іпотеку (застава нерухомого майна) та заклад (застава рухомого майна).

Відповідно до 2 ст. 575 Цивільного кодексу України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України "Про заставу" заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 584 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про заставу") у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Статтею 45 Закону України "Про заставу" визначено зобов'язання заставодержателя при закладі, а саме: заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний:

вживати заходів, необхідних для збереження предмета закладу;

у випадках, коли це передбачено договором, одержувати з предмета закладу доход в інтересах заставодавця;

регулярно надсилати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до частини першої статті 46 цього Закону;

страхувати предмет закладу в обсязі його вартості за рахунок та в інтересах заставодавця;

сплачувати податки та збори, пов'язані з володінням заставленою річчю, за рахунок заставодавця;

належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли немає доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини;

негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу;

негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про заставу" заставодержатель має право користуватися предметом закладу, якщо це передбачено договором. Набуті ним доходи спрямовуються на покриття витрат на утримання предмета закладу, а також зараховуються в рахунок погашення процентів по боргу, забезпеченому закладом зобов'язань чи самого боргу. Якщо виникає загроза загибелі, пошкодження чи зменшення вартості предмета закладу не з вини заставодержателя, він має право вимагати заміни предмета закладу, а при відмові заставодавця виконати цю вимогу - достроково звернути стягнення на предмет закладу.

Згідно з п. 2.3. договору закладу від 19.10.2011 заставодержатель взяв на себе зобов'язання вживати всіх заходів щодо збереження предмету закладу.

З аналізу тексту договорів закладу від 19.10.2011 та 20.08.2014 та норм чинного законодавства не вбачається права заставодавця вимагати від заставодержателя надавати предмет закладу для огляду на вимогу заставодавця, як і не визначено обов'язок заставодержателя надавати для огляду заставодавцю предмет закладу на вимогу останнього.

Крім цього, як встановлено судом, станом на момент вирішення спору, за доводами відповідача, що підтверджується витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відповідачем звернуто стягнення на предмет закладу, та повідомлено позивача та третю особу про завершення звернення стягнення (лист № 19/07-1284 від 26.03.2015 )

З огляду на те, що доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем прав позивача і його охоронюваних законом інтересів,матерыали справи не містять, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бреставицької Ольги Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 у справі № 910/2831/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2831/15-г повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко