ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 914/892/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн", м. Львів б/н б/д

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 року

у справі № 914/892/15

за позовом: Приватного підприємства "Тектум-Буд", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн", м. Львів

про стягнення 40 269, 34 грн.

За участю представників :

від позивача: Самсонюк Т.Я., Думич Н.Б. - представник;

від відповідача: Самардак І.С. - представник;

Представникам сторін в судових засіданнях роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлялось.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 р. у справі 914/892/15 ( суддя Манюк П.Т. ) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Салон "Архітектура. Будівництво. Дизайн" на користь ПП "Тектум-Буд» 29 356, 40 грн. - основного боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ТОВ "Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн" подано апеляційну скаргу б/н б/д, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідачем повністю сплачено аванс передбачений п. 2.2.1 договору, а решта суми в розмірі 30% вартості робіт залишається не оплаченою, оскільки позивач не завершив передбачені договором роботи, відтак у відповідача не виникає обов'язку щодо їх оплати. Також скаржник зазначає, що жодного листа про припинення виконання робіт позивачу скаржником не надавалось, угод про зміну термінів виконання або порядку оплати між сторонами не підписувалось.

ТОВ "Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн" у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі не відповідають матеріалам справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судових засіданнях, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, 17.10.2013 р. між ТОВ "Салон "Архітектура. Будівництво. Дизайн" та ПП "Тектум-Буд» укладено договір № 171013-2 на виготовлення та монтаж металоконструкцій, відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов"язання своїми силами і засобами виконати роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій навісу над ПРК на ділянці, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27 (а.с.13-15).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість робіт за договором відповідно до Протоколу погодження договірної ціни складає 154 500, 00 грн. Вартість договору є фіксована за винятком узгоджених додаткових робіт.

В п. 2.2 договору сторони погодили, що відповідач здійснює розрахунок з позивачем наступним чином: авансовий платіж у розмірі 70% від вартості договору, що становить 108 150, 00грн. - протягом 5 днів з моменту підписання сторонами договору; суму в розмірі 30% від вартості договору, що становить 46 350, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач виконав підрядні роботи на суму 129 356, 40 грн. Факт виконання підрядних робіт підтверджується актом прийому-передачі металоконструкцій від 27.11.2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. із відтисками печаток та підписами повноважних представників сторін (а.с.17-20). Згідно акту від червня 2014 р. підрядні роботи прийнято відповідачем без жодних застережень та зауважень.

Матеріалами справи підтверджується оплата відповідачем виконаних робіт згідно договору на суму100 000, 00 грн. (банківська виписка від 30.10.2013р.) (а.с.21), отже неоплаченою залишається заборгованість в розмірі 29 356, 40 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, умов договору, інших правових актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Не допускається одностороння відмова від зобов'язання.

Положенням ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника - достроково.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання договору № 171013-2 від 17.10.2013 року позивач власними силами та засобами виготовив металоконструкції навісу над ПРК на ділянці, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27.

Виконання позивачем робіт оформлено актом прийому-передачі металоконструкцій від 27.11.2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. на загальну суму 129 356, 40 грн., які підписані відповідачем без жодних застережень та зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт.

Відповідно до ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити підрядникові проведені роботи. Оплата робіт здійснюється відповідно до встановленої договором ціни.

Як вбачається із п.2.2 договору сторони узгодили, що відповідач здійснює розрахунок з позивачем наступним чином: авансовий платіж у розмірі 70% від вартості договору, що становить 108 150, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання сторонами договору; суму в розмірі 30% від вартості договору, що становить 46 350, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджується виконання робіт з виготовлення металоконструкцій на загальну суму 129 356, 40 грн., проте відповідач свої зобов'язання згідно договору належним чином не виконав, оплати за виконані роботи в повному розмірі не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 29 356, 40грн.

Не береться до уваги судовою колегією посилання скаржника на те, що у нього відсутній обов'язок щодо оплати решти суми вартості робіт, оскільки позивачем роботи виконані не в повному обсязі, з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що до наступного етапу виконання робіт - монтажу металоконструкцій позивач не переходив, оскільки відповідач не забезпечив можливості здійснення монтажу на будівельному майданчику через ненадання відповідної дозвільної документації на проведення будівельних робіт, хоча обов'язок щодо передачі будівельного майданчика і дозвільної документації для забезпечення можливості виконання позивачем монтажних робіт відповідно до законодавства покладений на відповідача (що є генпідрядником робіт). В матеріалах справи знаходиться лист вих.№15/05-01 від 15.05.2015р., яким позивач звернувся до відповідача з проханням надати дозвільну документацію, необхідну для виконання монтажних робіт.

Невиконання відповідно до умов договору робіт з монтажу металоконструкцій, виготовлених позивачем ще у листопаді 2013 року, свідчить про фактичну консервацію будівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 879 ЦК України, у випадку необхідності консервації будівництва з незалежних від сторін обставин замовник зобов'язаний оплатити підрядникові виконані до консервації роботи та відшкодувати йому витрати, пов'язані з консервацією.

З огляду на викладене судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати вартості виконаних ним підрядних робіт в розмірі 29 356, 40 грн. є обґрунтовані та підтвердженні матеріалами справи.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 6 655,10 грн. інфляційних втрат, 674, 93 грн. 3 % річних та 3 582, 91 пені, судом першої інстанції правомірно відмовлено у цій частині з огляду на наступне.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи наведене, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних та 3 % річних може бути порушення відповідачем грошового зобов'язання.

Згідно із п.5.3. договору за невиконання або неналежне виконання умов договору, замовник сплачує на користь підрядника пеню в розмірі 0,1 % від вартості невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору позивач повинен виконати роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій навісу над ПРК на ділянці, розташованій за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27 на загальну суму 154 500, 00 грн. Вартість договору є фіксованою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем роботи виконані частково, шляхом виготовлення металоконструкцій, без їх монтажу. Вказані роботи прийняті відповідачем без застережень. Умовами договору не передбачено порядок оплати та строки у випадку часткового виконання робіт, зокрема у випадку виготовлення металоконструкцій без їх монтажу. Встановити дату виникнення грошового зобов'язання у відповідача у випадку часткового виконання робіт, за відсутності звернення до нього позивача в порядку, передбаченому ст. 530 ЦК України, не видається можливим.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (абз.2 ст. 34 ГПК України).

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 р. у справі 914/892/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.07.2015р.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.