РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015Справа №910/9249/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Котед-ЛТД»

до Фізичної особи - підприємця Карпенка Олександра Івановича

про стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення майна

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Локтіонов А.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: - Глухенький С.О. - представник за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ТОВ «Котед-ЛТД» звернулось до суду з позовом до ФОП Карпенка О.І. про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 14100 грн, розірвання договору №22-15-31/283 від 15.12.2015 та зобов'язання відповідача повернути майно - складське приміщення №283, загальною площею 8,75 кв.м, що знаходиться за адресою : м. Київ, бульвар Перова, 19-А.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.12.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір №22-15-31/283, за умовами якого відповідач отримав у користування приміщення №283, площею 8,75 кв.м, за адресою: м.Київ, бульв. Перова, 19-А та зобов'язався вносити плату за користування приміщенням.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо внесення плати за користування майном, станом на 06.04.2015 утворилась заборгованість за користування майном за березень та квітень 2015 року в розмірі 9400 грн.

Також, у відповідності до положень договору, позивачем на вказану заборгованість нараховано штраф в розмірі 4700 грн.

На підставі викладеного просить стягнути вказану заборгованість з орендної плати та нарахований штраф.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо внесення плати за користування майном, просить розірвати вказаний договір та зобов'язати відповідача повернути майно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідачем було надіслано претензію щодо неможливості користування орендованим майном. Вказана претензія, яка датована 27.04.2015 була не підписана, не містила даних щодо того, від кого вона, та щодо якого саме майна стосується. Після отримання вказаної претензії, на початку травня 2015 представники позивача встановили, що об'єкт оренди - мала архітектурна форма відсутня за адресою по бульв. Перова 19-А у м. Києві. Крім того вказав, що об'єкт оренди належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №54-12-43 від 01.10.2012, укладеним між ним та ТОВ «Респан» та розташований на території рику автозапчастин «Парк-Сервіс» на підставі договору № 3-14-61 від 31.12.2014.

З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спірним договором, розірвати договір та зобов'язати відповідача повернути майно.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказавши, що вказаний договір дійсно був укладений між сторонами, та у відповідності до положень договору відповідач отримав у позивача у користування майно - складське приміщення №283, розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Перова, 19-А. Проте, починаючи з другої половини лютого 2015 року відповідача попередили, що вказане складське приміщення розміщено на території ринку без достатніх правових підстав та буде демонтовано. Відповідач, у березні 2015 року звільнив вказане приміщення та припинив ним користуватися. При цьому, у відповідності до положень п.3.4 договору відповідачем, 27.04.2015 було надіслано позивачу претензію щодо неможливості користування вказаним складським приміщенням. Крім того, зазначив, що у зв'язку з тим, що вказане приміщення було розміщено без відповідних дозвільних документів, його було демонтовано у відповідності до приписів Виконавчого органу Київської міської ради Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва № 1505462 від 07.04.2015 та №1505461 від 08.04.2015. На теперішній час приміщення за адресою : м. Київ, бульв. Перова, 19-А відсутнє. Демонтаж приміщення відбувся на початку травня 2015 року.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач фактично не міг користуватись приміщенням у березні-квітні 2015 року, а також фактичну відсутність майна за місцезнаходженням, вказаним у договорі, просить розірвати спірний договір, та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості та зобов'язання повернути майно.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що 15.12.2014 між ТОВ «Котед-ЛТД» (Сторона 1) та ФОП Карпенко О.І. (Сторона 2) укладено Договір № 22-15-31/283, відповідно до положень якого Сторона 1 надає Стороні 2 у користування приміщення №283 площею 8,75 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Перова, 19-А.

Відповідно до положень п.п.3.1-3.3 Договору плата за користування об'єктом вноситься Стороною 2 до 25 числа поточного місяця авансом на наступний місяць , шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Сторони 1. Розмір плат за користування об'єктом становить 5300 грн на місяць без ПДВ. Розмір плати за користування об'єктом збільшується на індекс інфляції наростаючим підсумком, починаючи з індексу інфляції за грудень 2014 року. З урахуванням індивідуальних знижок на 2015 рік, ціна на січень та лютий 2015 року становить 3636 грн. на місяць без ПДВ, а з березня по грудень 2015 року 4700 грн. на місяць без ПДВ.

Згідно акту приймання-передачі в користування, підписаного сторонами 01.01.2015, позивач передав, а відповідач прийняв у користування майно - приміщення № 283, площею 8,75 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Перова, 19-А. Вказана обставина не заперечується сторонами, як і виконання договору у січні-лютому 2015 року.

Проте, як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, відповідач, починаючи з березня 2015 року плату за користування майном не вносив, внаслідок чого, станом на 06.04.2015 утворилась заборгованість за вказаним договором з платежів за березень та квітень 2015 року в розмірі 9400 грн.

Відповідно до положень п. 4.2.1 договору у разі прострочення в користуванні об'єктом більше, ніж на 10 банківських днів, Сторона 2 сплачує штраф в розмірі місячної плати за користування об'єктом.

На підставі вказаного положення позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 4700 грн.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині оплати за користування складським приміщенням позовні вимоги в частині стягнення заборгованості та штрафу підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо неможливості користування вказаним приміщенням у березні та квітні 2015 року судом оцінюються критично з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3.4 договору у разі, якщо Сторона 2 до останнього календарного дня поточного місяця не звернулась до Сторони 1 з письмовою претензією щодо виконання останньою своїх зобов'язань за цим договором - зобов'язання вважаються виконаними належним чином і прийнятими Стороною 2.

Пунктом 2.4.1 договору передбачено, що всі ризики щодо користування об'єктом з моменту передачі Стороною 1 Стороні 2 покладаються на Сторону 2.

Як встановлено судом і не заперечується Сторонами, відповідачем направлялась претензія щодо неможливості користування приміщенням від 27.04.2015. Разом з тим вказана претензія надійшла позивачу у вигляді чистого бланку без підпису та без зазначення стосовно якого договору та якого приміщення вона надіслана. Крім того, вказана претензія направлена 13.05.2015, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанцією про надання послуг поштового зв'язку та описом вкладення у цінний лист від 13.05.2015. Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на приписи щодо демонтажу спірного складського приміщення, оскільки як встановлено судом вказані приписи стосуються споруд та паркану за адресою: м.Київ, бульв. Перова 19, в той час, як спірне складське приміщення розташоване за адресою бульв. Перова, 19-А. Крім того, в судовому засіданні представники сторін пояснили, що демонтаж будівель проведено у першій половині травня 2015 року, тобто поза межами строку, за який стягується орендна плата.

Посилання відповідача на фотографії, як на доказ демонтажу складських приміщень судом до уваги не приймаються, оскільки з наданих фотографій неможливо встановити, де їх було зроблено, які саме приміщення на них зображено. Крім того вказані світлини за повідомленням представника відповідача було зроблено у травні 2015 року, коли сторонами і так не заперечується факт демонтажу приміщень.

Не заслуговує на увагу і надана представником відповідача претензія про неможливість користування приміщенням, оскільки зі слів самого представника вказана претензія була ним заповнена особисто перед слуханням справи у суді.

Також, представником позивача у судове засідання надано договір купівлі-продажу ряду торгівельних павільйонів за адресою м.Київ, бульв. Перова, 19-А, №54-12-43 від 01.10.2012, укладений з ТОВ «Респан» та договір між позивачем та ТОВ «Парк-Сервіс» №3-14-61 від 31.12.2014 щодо надання позивачу місця на ринку автозапчастин «Парк-Сервіс» на розміщення торгівельних рядів з присвоєнням номерів з 215 по219, з 239 по 258 та з 260 по 288. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема банківських виписок по операціях позивача, відповідач користувався вказаним приміщенням на протязі 2014 року та у січні-лютому 2015 року, при цьому сплачував плату за користування в повному обсязі, визнаючи таким чином право позивача на передачу в користування вказаного приміщення.

Таким чином, відповідачем не надано суду належних доказів неможливості користування орендованим майном у березні та квітні 2015 року та доказів звернення до відповідача з претензією щодо неможливості користування майном.

Позовні вимоги в частині розірвання спірного договору та зобов'язання повернути майно задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено судом, сторони при укладенні спірного договору в пункті 4.2.1 передбачили, що у разі затримки в оплаті більше, ніж на 20 банківських днів - договір розривається в автоматичному порядку, а Сторона 2 не звільняється від сплати згідно п. 3.2 та 4.2.1 даного договору.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором щодо оплати платежів за користування майном, і прострочення плати за березень, станом на 06.04.2015 становить 26 банківських днів, договір №22-15-31/283 від 15.12.2014 є розірваним та не потребує розірвання в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як встановлено судом і не заперечується представниками сторін, спірне приміщення демонтовано у першій половині травня 2015 року і відсутнє за адресою: м.Київ, бульв. Перова, 19-А.

Отже, враховуючи неможливість повернення майна, внаслідок його відсутності за місцезнаходженням, визначеному договором, позовна вимога, як спосіб захисту у вигляді зобов'язання відповідача повернути складське приміщення №283 за адресою: м.Київ, бульв. Перова, 19-А є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Котед-ЛТД» задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Карпенка Олександра Івановича (02167, м. Київ, вул. Лісківська, 30, кв. 24, ідентифікаційний номер ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котед-ЛТД» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, 13-А, ідентифікаційний номер 35551765) заборгованість по орендній платі в сумі 9400 (дев'ять тисяч чотириста) грн., штраф в сумі 4700 (чотири тисячі сімсот) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко