ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року Справа № 904/2630/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.

cекретар: Петровська А.В.

(зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Коваль Л.А. від 01.07.2015 року)

представники сторін:

від позивача: Чигиринська О.Д., представник, довіреність №965 від 19.06.15;

від відповідача: представник в судове засідання не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року

у справі № 904/2630/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"

про стягнення 86 195 грн. 67 коп.

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я" звернулось в господарський суд Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про стягнення 86 195,67 грн., серед яких сума основного боргу у розмірі 58 958,72 грн., 3 % річних у розмірі 1 327,78 грн., пеня у розмірі 13 227,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 12 681,43 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/2630/15 (суддя Манько Г.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року, задовольнити в повному обсязі позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг за Договором поставки товару № 337 від 31.03.2014 року в сумі 58 958,72 грн., 3 % річних в сумі 1 327,78 грн., інфляційних втрат в сумі 12 681,43 грн., пені в сумі 13 227,74 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- суд не взяв до уваги, що відповідач отримав товарно-транспортні накладні № Р137 від 03.04.2014 року, № Р142 від 10.04.2014 року, № Р197 від 12.05.2014 року, що підписані уповноваженою особою відповідача та мають відбиток печатки ТОВ "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ";

- підтвердженням отримання відповідачем одного із рахунків № 7 від 03.04.2014 року на суму 23 961,60 грн. є здійснення ТОВ "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" часткової оплати на суму 10 000,00 грн., про що свідчить банківська виписка ПАТ "АКТА БАНК" по розрахунковому рахунку позивача;

- суд першої інстанції не врахував положення частини 2 пункту 4.1 Договору поставки товару № 337 від 31.03.2014 року, згідно з яким при оплаті з відстрочкою платежу оплата здійснюється покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2015 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.06.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.07.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року скасувати, апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка представника відповідача не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про перегляд справи по суті за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

30.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про стягнення 86 195,67 грн., серед яких сума основного боргу у розмірі 58 958,72 грн., 3 % річних у розмірі 1 327,78 грн., пеня у розмірі 13 227,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 12 681,43 грн. (а. с. 3-31).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.04.2015 року (а. с. 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року відкладено розгляд справи на 12.05.2015 року (а. с. 34).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року відкладено розгляд справи на 26.05.2015 року (а. с. 48).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/2630/15 (суддя Манько Г.В.) в задоволенні позову відмовлено (а. с. 64-65).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 26.05.2015 року, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2014 року між ТОВ "Джерела Придніпров'я" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" (Покупець) було укладено договір ТФ № 337 поставки товару (надалі - Договір) (а. с. 12-16).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов'язаний поставити, а Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення (Товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість Товару зазначені в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до даного Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

В пункті 2.1 Договору встановлено, що ціна Товару зазначається в Специфікаціях до даного Договору. Ціна Товару не включає ПДВ.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Товар по даному Договору поставляється на умовах, вказаних в Специфікаціях до даного Договору, згідно Інкотермс 2000.

Строк дії Договору - з моменту підписання до 31.12.2014 року, а в частині не виконаних зобов'язань по Договору - до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 10.1).

Із матеріалів справи вбачається, що Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору, а саме Специфікацію № 1 про поставку Товарів (а. с. 17), відповідно до якої загальна вартість Товару, зазначеного в Специфікації, складає 43 200 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки Товару - до 10.04.2014 року, умови оплати - 100 % вартості партії Товару перераховується на поточний рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з моменту поставки Товару та надання Постачальником товаросупроводжуючих документів.

13.05.2014 року Сторонами підписано Специфікацію № 2/337 про поставку Товарів (а. с. 18), відповідно до якої загальна вартість Товару, зазначеного в Специфікації, складає 36 120,00 грн. з урахуванням ПДВ, строк поставки Товару - до 31.05.2014 року, умови оплати - 100 % вартості партії Товару перераховується на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки Товару та надання Постачальником рахунку.

На виконання умов Договору та відповідно до Специфікацій № 1, № 2/337 позивачем було поставлено Товар на загальну суму 68 958,72,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 137 від 03.04.2014 року, № 142 від 10.04.2014 року, № 197 від 12.05.2014 року, товарно-транспортними накладними № Р137 від 03.04.2014 року, № Р197 від 12.05.2014 року, № Р142 від 10.04.2014 року, довіреністю № 8629 від 02.04.2014 року, рахунками на оплату № 7 від 03.04.2014 року, № 9 від 10.04.2014 року, № 16 від 12.05.2014 року (а. с. 22-27).

19.05.2014 року відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару в сумі 10 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою (а. с. 52).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач з метою погашення заборгованості по Договору звертався до відповідача з претензією № 01/12 від 08.12.2014 року на суму 58 958,72 грн. (а. с. 29).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті отриманого Товару не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті отриманого товару в сумі 58 958,72 грн.

Наведені обставини в їх сукупності стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні. Рішення місцевого господарського суду в цій частині мотивоване тим, що судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача не було направлено безпосередньо оригінали рахунків та оригінали податкових накладних, сертифікат якості виробника. Отже, обов'язок щодо оплати за отриманий товар у відповідача не виник. Також, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що здійснення оплати без наявності оригіналів рахунка, оригіналів податкових накладних, іншої товаросупроводжувальної документації, обов'язковість надання якої передбачено умовами Договору, є правом, а не обов'язком відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такий висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу, а також інфляційних втрат та трьох відсотків річних не правомірним з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до пунктів 3.2 та 3.4 Договору поставки товару ТФ № 337 Товар поставляється партіями в строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях. Разом із Товаром Постачальник передає Покупцеві наступні документи: рахунок-фактуру; товарну накладну; товарно-транспортну накладну (якщо Товар поставляється залізною дорогою або автомобільним транспортом); податкову накладну; сертифікат якості виробника; інші документи (за необхідності: паспорт, інструкцію з експлуатації тощо); документи, обумовлені відповідною Специфікацією до Договору.

Пунктом 4 Договору поставки товару ТФ № 337 встановлено, що розрахунки за Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості партії Товару на рахунок Постачальника в порядку та строки, передбачені відповідною Специфікацією. При розрахунках з відстрочкою платежу оплата здійснюється Покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість). Розрахунки за Договором за умови передплати здійснюються при наданні Постачальником до моменту оплати оригіналів рахунку, за умови оплати по факту поставки - оригіналів рахунку та податкової накладної. У випадку надання Постачальником оригіналів зазначених документів таким чином, що дає неможливим здійснення оплати Покупцем в строки, встановлені даним Договором, Покупець звільняється від відповідальності за несвоєчасне здійснення платежу. Покупець вправі збільшити строк оплати поставленого Товару пропорційно часу прострочення надання всіх документів.

Відповідно до вимог статті 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Матеріали справи свідчать про те, що претензій щодо якості та комплектності поставленого товару, а також щодо оформлення обумовленої договором супроводжувальної документації, від відповідача на адресу позивача не надходило.

Покупець - ТОВ "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" не звертався відповідно до частини 1 статті 666 Цивільного кодексу України та пункту 4.4 Договору до продавця - ТОВ "Джерела Придніпров'я" з вимогою про надання йому товаросупроводжуючих документів та встановлення розумного строку для цього.

Після одержання відповідачем 10.12.2014 року претензії позивача про оплату товару, відповідач не надав позивачу відповіді на вказану претензію. При цьому, відповідач не повідомив позивача про наявність перешкод для оплати товару, пов'язаних з ненаданням йому товаросупроводжуючих документів (рахунків, податкових накладних, сертифікатів якості тощо).

Доказів відмови відповідача від отриманого товару матеріали справи не містять, також вони не містять доказів розірвання договору поставки з позивачем.

Крім цього, як вбачається із банківської виписки відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача 10 000,00 грн. (а. с. 52). В якості призначення платежу зазначено: "за воду мінерально-столову згідно договору № 337 від 31.03.2014 року та рахунку № 7 від 03.04.2014 року, що свідчить про отримання відповідачем рахунку № 7 на оплату товару. В процесі розгляду справи відповідачем не доведено факту неотримання ним інших рахунків на оплату отриманого товару.

З урахуванням наведених обставин слід прийти до висновку, що відповідач мав виконати свої зобов'язання по оплаті поставленого товару в строки, визначені Договором ТФ № 337 та Специфікаціями № 1, № 2/337, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Проте, взяті на себе зобов'язання відповідач виконав частково на суму 10 000,00 грн., а його заборгованість перед позивачем на час розгляду справи становила 58 958,72 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Джерела Придніпров'я" про стягнення з відповідача 58 958,72 грн. основного боргу.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 327,78 грн. 3 % річних та 12 681,36 грн. інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат проведено позивачем з урахуванням часткового проведення оплати відповідачем.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що цей розрахунок відповідає вимогам законодавства, а місцевим господарським судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскільки належними доказами доведено факт порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого товару, то заявлені вимоги про стягнення за період прострочення з 27.06.2014 року по 27.03.2015 року 3 % річних в розмірі 1 327,78 грн. та інфляційних втрат в розмірі 12 681,36 грн. є обґрунтованими.

Стосовно вимог позивача про стягнення 13 227,74 грн. пені, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Розглядаючи вимоги про стягнення пені в розмірі 2 327,58 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

У відповідності із статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено обмеження максимального розміру пені, а її конкретний розмір встановлюється умовами договору.

Як вбачається із матеріалів справи, в пункті 7.5 Договору зазначено про те, що у випадку несвоєчасного здійснення розрахунку по дійсному Договору Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від неоплаченої суми за кожен день прострочення (а. с. 14).

Отже, сторонами не було передбачено конкретний розмір пені, що підлягає сплаті у випадку несвоєчасного проведення розрахунків.

В пункті 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених вимог в частині стягнення пені є правомірним і відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних має бути скасоване. В цій частині слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 58 958,72 грн., три відсотки річних в розмірі 1 327,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 12 681,36 грн. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Судові витрати у справі у відповідності із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/2630/15 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року у справі № 904/2630/15 залишити без змін.

Резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я" основний борг в розмірі 58 958,72 грн., три відсотки річних в розмірі 1 327,78 грн., інфляційних втрат в розмірі 12 681,36 грн. та судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 1 546,62 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела Придніпров'я" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 773,31 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.07.2015 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов