РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/11934/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско- Північ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

про стягнення 18 627 421,63 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Жданова В.П. - за довіреністю;

від відповідача: Бакулін О.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» про стягнення 18 627 421,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті коштів за придбаний у позивача природний газ.

Ухвалою від 13.05.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.06.2015 р.

11.06.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі та пояснення по справі.

11.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та додаткові матеріали по справі.

11.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву та додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 11.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 25.06.2015р.

24.06.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано заперечення на відзив та додаткові матеріали по справі.

25.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові пояснення та клопотання про залучення третіх осіб, яке судом не задоволено.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Відповідно до пункту 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Дослідивши клопотання відповідача про залучення останнього до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки не вбачає яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та/або обов'язки заявника.

В судовому засіданні 25.06.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» було укладено договір купівлі-продажу природного газу №49-09/13. За умовами даного договору позивач зобов'язується передати у власність відповідачу на умовах даного Договору природній газ, а відповідач зобов'язувався прийняти природний газ та сплатити його вартість згідно умов договору. Ціну та оплату вартості природного газу, а також обсяги та місяці поставок природного газу сторони визначили додатковими угодами до договору, які є його невід'ємними частинами.

Додатковою угодою №05 від 28.11.2014р. позивач зобов'язався передати, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити природній газ власного видобутку грудня 2014 року, в кількості 10 000 000 куб.м., де ціна однієї тисячі куб. м. газу склала 5670,85грн., крім того ПДВ - 1134,17грн. Вартість природного газу разом з ПДВ склала 68 050 200,00грн. (шістдесят вісім мільйонів п'ятдесят тисяч двісті гривень 00 копійок). Оплата вартості природного газу сторонами визначена в наступному порядку:

- 30% від вказаної вартості відповідач зобов'язався сплатити до 10.12.2014р.

- 35% від вказаної вартості відповідач зобов'язався сплатити до 19.12.2014р.

- 35% від вказаної вартості (остаточний розрахунок) відповідач зобов'язався сплатити до 25.12.2014р.

Факт отримання відповідачам природного газу, видобутого у грудні 2014р., підтверджується актом приймання-передачі від 31.12.2014р., підписаного обома сторонами.

Додатковою угодою №09 від 30.01.2015р. позивач зобов'язався передати, а відповідач зобов'язався прийняти природній газ власного видобутку лютого 2015 року, в кількості 3 000 000 куб.м., де ціна однієї тисячі куб. м. газу склала 5391,65грн., крім того ПДВ - 6469,98грн.. Вартість природного газу разом з ПДВ склала 19 409 940,00 грн. (дев'ятнадцять мільйонів чотириста дев'ять тисяч дев'ятсот сорок гривень 00 копійок). Оплата вартості природного газу визначена сторонами у наступному порядку -100% вартості природного газу відповідач зобов'язався сплатити до 15 березня 2015 року.

Факт отримання відповідачам природного газу, видобутого у лютому 2015р., підтверджується актом приймання-передачі від 28.02.2015р., підписаного обома сторонами.

Вказаний факт не заперечується відповідачем.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, а саме операцій по рахунку відповідача, вартість придбаного природного газу грудня 2014 та лютого 2014 видобутку сплачувалась ТОВ «Нафтогаз-Альянс» з порушенням строків, визначених п.2.3. договору та додатковими угодами №5 від 28.11.2014р. та №9 від 30.01.2015р.

Так, вартість газу отриманого у грудні 2014р. за актом від 31.12.2014р. була сплачена платежами від 05.12.2014р. на суму 1900000,00грн., від 05.12.2014р. на суму 6700000,00грн., від 18.12.2014р. на суму 6750000,00грн., від 19.12.2014р. на суму 2330400,00грн., від 23.12.2014р. на суму 1240200,00грн., від 30.12.2014р. на суму 3830000,00грн., від 08.01.2015р. на суму 1240200,00грн., від 12.01.2015р. на суму 1240200,00грн., від 12.01.2015р. на суму 1240200,00грн., від 15.01.2015р. на суму 3000000,00грн., від 16.01.2015р. на суму 1240200,00грн., від 21.01.2015р. на суму 2004000,00грн., від 22.01.2015р. на суму 1800000,00грн., від 23.01.2015р. на суму 1356000,00грн., від 27.01.2015р. на суму 1200000,00грн., від 04.02.2015р. на суму 1100000,00грн., від 06.02.2015р. на суму 1700000,00грн., від 12.02.2015р. на суму 1500000,00грн., від 13.02.2015р. на суму 620502,00грн., від 20.02.2015р. на суму 1200000,00грн., від 25.02.2015р. на суму 905100,00грн., від 27.02.2015р. на суму 100200,00грн., від 02.03.2015р. на суму 1500000,00грн., від 04.03.2015р. на суму 1302000,00грн., від 05.03.2015р. на суму 2000000,00грн., від 06.03.2015р. на суму 1089000,00грн., від 10.03.2015р. на суму 3300000,00грн., від 12.03.2015р. на суму 1005000,00грн., від 13.03.2015р. 1004000,00грн., від 13.03.2015р. на суму 5000400,00грн., від 16.03.2015р.3000000,00грн., від 17.03.2015р. на суму 2000000,00грн. та від 19.03.2015р. на суму1450200,00грн. (частково).

Так, вартість газу отриманого у лютому 2015р. за актом від 28.02.2015р. була сплачена платежами від 19.03.2015р. на суму1450200,00грн. (частково), від 19.03.2015р. на суму 3000000,00грн., від 23.03.2015р. на суму 252000,00грнн., від 24.03.2015р. на суму 308100,00грн., від 25.03.2015р. на суму 1000000,00грн., від 26.03.2015р. на суму 1000000,00грн., від 30.03.2015р. на суму 5960000,00грн., від 31.03.2015р. на суму 3300000,00грн., від 01.04.2015р. на суму 1200000,00грн., від 01.04.2015р. на суму 500000,00грн., від 02.04.2015р. на суму 770000,00грн., від 03.04.2015р. на суму 260000,00грн., від 03.04.2015р. на суму 645000,00грн. та від 06.04.2015р. на суму 517238,00грн.

Згідно п.5.2. договору при порушенні Покупцем строків розрахунків, обумовлених розділом 2 цього договору, Покупець сплачує на користь Продавця, окрім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, а також додатково штраф у розмірі 5% (п'ять відсотків) від вартості об'єму Газу, який передається у відповідному місяці поставки, а у разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості об'єму Газу, який передається у відповідному місяці поставки.

У зв'язку з простроченням сплати вартості отриманого газу, позивачем здійснено розрахунок пені, штрафу, 3% вічних та інфляційних витрат.

Так, відповідно до даних поданого розрахунку за відповідачем рахується пеня у розмірі 2575467,32грн., 3% річних у розмірі 202120,83грн. (пеня та 3% річних розраховані за фактичний період прострочення), 8746194,00грн. 10% штрафу (у розмірі 10% від вартості об'єму газу, який передається у відповідному місяці поставки, від суми 68 050 200,00грн. за грудень 2014р., та від суми 19 409 940,00грн. за лютий 2015р.), 7103639,48грн. інфляційних витрат (розрахованих за фактичний період прострочення).

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення із даним позовом про стягнення з відповідача 2575467,32грн. пені, 2575467,32грн. 3% річних, 8746194,00грн. 10% штрафу та 7103639,48грн. інфляційних витрат.

Відповідач повністю заперечує проти стягнення з нього 18 627 421,63 грн. вказуючи на те, що позивачем неодноразово порушувались терміни укладання додаткових угод, втім, письмових доказів про вказані порушення суду не надав.

Крім того, відповідач разом із запереченням 11.06.2015р. надав суду копію сертифікату 4459 від 10.06.2015р., як доказ того, що несвоєчасна оплата придбаного ним газу у позивача була викликана діями форс-мажорних обставин, а саме: дією постанови Кабінету Міністрів України №647 від 26 листопада 2015р.

Згідно п.7.1. договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків по даному договору, якщо це невиконання є наслідком форс-мажорних обставин. Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п.7.4. договору).

24.06.2015р. позивач надав суду свої заперечення проти застосування даного сертифікату 4459 від 10.06.2015р., як доказ, що підтверджує форс-мажорні обставини, які позбавляють відповідача відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань згідно договору купівлі-продажу природного газу №49-09/13 від 25.09.2013, а також надав копію заяви №550-06/15 від 15.06.2015р. про звернення на скасування цього сертифікату.

Згідно п.7.5 договору сторона, відповідно якої мають місце обставини форс-мажору, які перешкоджають їй виконувати свої зобов'язання за цим Договором, зобов'язані негайно (але в будь-якому випадку не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня настання таких обставин). Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення позбавляє сторону права посилатись на настання таких обставин.

Як вбачається з копії сертифікату 4459, який відповідач отримав 10.06.2015р. на звернення №2154-05 від 09.06.2015р., дія постанови Кабінету Міністрів України №647 відбулися поза волі ТОВ «Нафтогаз-Альянс» і за обставин, що мають надзвичайний характер, а період форс-мажорних обставин вказаний з 29.11.2014 по 31.03.2015р..

Відповідач не надав суду письмове підтвердження про повідомлення позивача про настання для нього зазначених форс-мажорних обставин не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня настання таких обставин, як це визначили самі сторони у п.7.5. договору.

Згідно Постанови КМ України від 26.11.2014р. № 647 "Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами" з 1 грудня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. промислові, енергогенеруючі та теплогенеруючі (в частині промислових обсягів газу) підприємства згідно з додатком до цієї постанови здійснюють закупівлю природного газу виключно у гарантованого постачальника Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Закупівля природного газу підприємствами згідно з додатком до цієї постанови в інших постачальників природного газу не здійснюється.

Втім, до Переліку промислових, енергогенеруючих та теплогенеруючих (в частині промислових обсягів газу) підприємств відповідача - ТОВ «Нафтогаз-Альянс» не включено.

Як вбачається з даного Сертифікату форс-мажорі обставини тривали 123 календарні дні.

Згідно п.7.7. договору сторони визначили, якщо обставини форс-мажору тривають або за обґрунтованими розрахунками триватимуть більше ніж 45 послідовних днів, кожна сторона може припинити дію цього договору, повідомивши про це іншу сторону в письмовій формі.

В матеріалах справи таких доказів сторонами не надано.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Недодержання відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасного розрахунку за договором купівлі-продажу не є дією неприборканої сили, внаслідок якої відповідач може бути звільнений від відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст.617 ЦК України та ч.2 ст.218 ГК України.

Такої ж думки і Вищий господарський суд України, про що йдеться в оглядовому листі від 29.04.2013 №01-06/767/2013.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, 25 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» було укладено договір купівлі-продажу природного газу №49-09/13. За умовами даного договору позивач зобов'язується передати у власність відповідачу на умовах даного Договору природній газ, а відповідач зобов'язувався прийняти природний газ та сплатити його вартість згідно умов договору. Ціну та оплату вартості природного газу, а також обсяги та місяці поставок природного газу сторони визначили додатковими угодами до договору, які є його невід'ємними частинами.

Додатковою угодою №05 від 28.11.2014р. позивач зобов'язався передати, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити природній газ власного видобутку грудня 2014 року, в кількості 10 000 000 куб.м., загальною вартістю разом з ПДВ - 68 050 200,00грн. (шістдесят вісім мільйонів п'ятдесят тисяч двісті гривень 00 копійок). Оплата вартості природного газу сторонами визначена в наступному порядку:

- 30% від вказаної вартості відповідач зобов'язався сплатити до 10.12.2014р.

- 35% від вказаної вартості відповідач зобов'язався сплатити до 19.12.2014р.

- 35% від вказаної вартості (остаточний розрахунок) відповідач зобов'язався сплатити до 25.12.2014р.

Факт отримання відповідачам природного газу, видобутого у грудні 2014р., підтверджується актом приймання-передачі від 31.12.2014р., підписаного обома сторонами.

Додатковою угодою №09 від 30.01.2015р. позивач зобов'язався передати, а відповідач зобов'язався прийняти природній газ власного видобутку лютого 2015 року, в кількості 3 000 000 куб.м., загальною вартістю разом з ПДВ - 19 409 940,00 грн. (дев'ятнадцять мільйонів чотириста дев'ять тисяч дев'ятсот сорок гривень 00 копійок). Оплата вартості природного газу визначена сторонами у наступному порядку -100% вартості природного газу відповідач зобов'язався сплатити до 15 березня 2015 року.

Факт отримання відповідачам природного газу, видобутого у лютому 2015р., підтверджується актом приймання-передачі від 28.02.2015р., підписаного обома сторонами.

Вартість придбаного природного газу грудня 2014 та лютого 2014 видобутку сплачувалась ТОВ «Нафтогаз-Альянс» з порушенням строків, визначених п.2.3. договору та додатковими угодами №5 від 28.11.2014р. та №9 від 30.01.2015р., що підтверджується виписками за особовим рахунком позивача про надходження коштів.

Відповідно п.5.2. договору при порушенні Покупцем строків розрахунків, обумовлених розділом 2 цього договору, Покупець сплачує на користь Продавця, окрім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, а також додатково штраф у розмірі 5% (п'ять відсотків) від вартості об'єму Газу, який передається у відповідному місяці поставки, а у разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості об'єму Газу, який передається у відповідному місяці поставки.

Згідно п.7.1. договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків по даному договору, якщо це невиконання є наслідком форс-мажорних обставин. Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п.7.4. договору).

Згідно п.7.5 договору сторона, відповідно якої мають місце обставини форс-мажору, які перешкоджають їй виконувати свої зобов'язання за цим Договором, зобов'язані негайно (але в будь-якому випадку не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня настання таких обставин). Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення позбавляє сторону права посилатись на настання таких обставин.

Як вбачається з сертифікату дата настання форс-мажорних обставин 29.11.2014р.

Відповідач не надав суду письмове підтвердження про повідомлення позивача про настання для нього зазначених форс-мажорних обставин не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня настання таких обставин, як це визначили самі сторони у п.7.5. договору.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Таким чином, відповідач не може посилатись на сертифікат №4459 від 10.06.2015р., як на настання форс-мажорних обставин і не може вказувати як на доказ, що звільняє її від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо своєчасності оплати вартості придбаного газу у позивача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його.

Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань у строк, встановлений договором.

Згідно із ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума заявленого штрафу (у розмірі 10% від вартості об'єму газу, який передається у відповідному місяці поставки, від суми 68 050 200,00грн. за грудень 2014р., та від суми 19 409 940,00грн. за лютий 2015р.) підлягає стягненню у розмірі 8746014,00грн., сума пені підлягає стягненню у розмірі - 3604693,82грн., 3% у розмірі - 310870,14грн. та інфляційні витрати у розмірі - 5739517,89грн.. Загальна сума штрафних санкцій складає 18 401 095,85 грн.(вісімнадцять мільйонів чотириста одна тисяча дев'яносто п'ять гривень 85 копійок).

Відповідно до ст. 33 ГПК, "кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 28/2, н/п №43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско- Північ» (04073, м. Київ, вул. Рилєєва, 10-а, ) штрафу у розмірі 8 746 014 00 (вісім мільйонів сімсот сорок шість чотирнадцять) грн. 00 коп., пені у розмірі - 3 604 693 (три мільйони шістсот чотири тисячі шістсот дев'яносто три) грн. 82 коп., 3% у розмірі - 310 870 (триста десять тисяч вісімсот сімдесят) грн.. 14 коп.. та інфляційні витрати у розмірі - 5 739 517 (п'ять мільйонів сімсот тридцять девять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн.. 89 коп.. та 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судові витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.07.15 р.

Суддя І.О.Домнічева