ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.07.2015 Справа № 908/3458/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Новіковій В.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави в особі

Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022)

до відповідача Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" м. Костянтинівка (ідентифікаційний код 25604710)

про стягнення основного боргу в сумі 89506,50 грн., пені в сумі 9875,06, 3% річних у розмірі 748,33 грн., інфляції в сумі 7473,79 грн.

за участю представників сторін:

прокурор: не з'явився

від позивача: Вельма І.О. за довіреністю № 220/340/д від 18.05.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Заступник військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" м. Костянтинівка про стягнення основного боргу в сумі 89506,50 грн., пені в сумі 9875,06, 3% річних у розмірі 748,33 грн., інфляції в сумі 7473,79 грн.

Ухвалою від 02.06.2015р. господарським судом Запорізької області у відповідності з приписами ст.17 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

09.06.2015р. вказані матеріали надійшли на адресу господарського суду Донецької області та згідно автоматичного розподілу передані на розгляд судді Cич Ю.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.06.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання представництвом державного замовника послуг з контролю якості та приймання продукції №4-14/3060/ВП-2014 від 15.04.2014р. в частині оплати виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 89506,50грн. та підстави для нарахування пені у розмірі 9875,06 грн., 3% річних у розмірі 748,33 грн., інфляційних втрат в сумі 7473,79грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору про надання представництвом державного замовника послуг з контролю якості та приймання продукції №4-14/3060/ВП-2014 від 15.04.2014р., календарного плану, листів, актів, сповіщень, протоколів.

Нормативно свої вимоги прокурор обґрунтовує ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 548, 549, 598, 599, 611, 625, 903 Цивільного кодексу України.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1-2, 4-7, 13, 15, 18-19, 21-22, 28-29, 32-35, 44, 49, 54-57, 69, 82-84 Господарського процесуального кодексу України,

Від позивача 23.06.2015р. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08.07.2015р. представником позивача надані додаткові документи, які долучено до матеріалів справи.

Відповідач до суду жодного разу не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про час, день, місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке наявне в матеріалах справи.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Під час судового розгляду справи прокурора та представника Міністерства оборони України було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представника позивача, суд встановив:

15.04.2014р. між Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством "Кварсит" (замовник) та Міністерством оборони України був укладений договір №4-14/3060/ВП-2014, за умовами якого виконавець зобов'язується забезпечити надання Замовникові, підпорядкованою Виконавцю, філією 333 Головного представництва замовника (далі-Представництво) послуг з контролю якості та приймання продукції, за відповідністю розроблення, виготовлення продукції оборонного призначення вимогам нормативних документів і технічної документації зазначеним у Календарному плані надання представництвом державного замовлення послуг з контролю якості та приймання продукції (далі - Календарний план) згідно з Додатком №1 до Договору (п.1.1. Договору).

Договір діє з дати набрання ним чинності до 31 березня 2015р. Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами. (п.9.1, 9.3. Договору)

Відповідно до п.3.2. за результатами надання послуг Виконавець складає Акт за формою (Додаток №3 до Договору), два примірника якого разом із супровідними документами подає Замовникові. Замовник затверджує Акт не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання його від Представника. (п.3.5.Договору)

Відповідно до п.4.1. Договору за надані послуги Замовник перераховує на рахунок Виконавця грошові кошти в розмірі 1% (один відсоток) від планової виробничої собівартості прийнятої продукції.

Загальна вартість послуг (без податку на додану вартість (ПДВ), які будуть надані за даним Договором становить 238,684 тисяч гривень. (п.4.2 Договору)

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що розрахунки здійснюються по факту підписання Акта Представництвом або у 30-денний термін після затвердження Сторонами Акта.

Так, позивачем складено акт №02/2014, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 89506,50 грн., який підписан тільки з боку начальником філії ГПЗ № 333.

Відповідно до п.3.4 Договору виконанням обов`язків з боку Виконавця вважається здійснення Представництвом контролю якості та приймання продукції і складання Акта у двох денний термін з наданням його на затвердження Замовнику.

Замовник затверджує Акт не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання його від Представника. (п.3.5.Договору)

В матеріалах справи містяться листи №99 від 19.11.14р., №755 від 20.11.14р., №100 від 24.11.14р., №101 від 26.11.14р., №811 від 09.12.14р., №259/169 від 22.01.15р., якими начальник філії ГПЗ №333 просив затвердити Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство "Кварсит" Акт №02/2014. Однак, прокурор та представник Міністерства оборони України не надали належних доказів направлення вищезазначених листів..

Однак, із матеріалів справи вбачається, що листом № 1-765 від 03.12.2014р. надана відповідь, яка зазначає про неможливість виконання своїх зобов'язань щодо оплати послуг за договором у зв'язку із дією заборони на відвантаження продукції військового призначення до Російської Федерації та постачання виробів щодо яких проведено контроль якості для ВАТ «ДНВП» зупинено, скрутний фінансовий стан, та запевняє, що Акт буде негайно підписаний з моменту або досягнення письмових домовленостей щодо реалізації виробів, або з моменту зняття заборони на постачання цієї продукції, який підписаний Директором Костянтинівського державного науково-виробниче підприємства "Кварсит".

Також, в матеріалах справи наявні листи №20 від 16.01.15р. та 1-111 від 16.02.15р.,, якими Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство "Кварсит" зазначає, що послуги згідно Акту № 02/2014 будуть оплачені відповідно до запропонованого КДНВП "Кварсит" графіку, а також клопотав про його погодження.

Сторони по справі не надали суду будь-які докази погодження графіку.

У зв`язку із вищенаведеним суд робить висновок, про неможливість встановлення дати надсилання листа №755 та обчислює дату отримання Акту № 02/2014 з дати направлення листа від 03.12.2014р. №765 на адресу Міністерства оборони України, в якому підтверджується факт його отримання.

Застосовуючи умови п.3.5, 4.3 договору суд встановлює дату виконання забов`язання:

04.12.2014р. - дата затвердження Акту №02/2014 (відповідно до п.3.5. Договору)

03.01.2015р. - остання дата сплати заборгованості (відповідно до п.4.3. Договору)

Враховуючи вищенаведене, дата виникнення заборгованості за Договором є 04.01.2015р.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, у встановлені терміни замовник не здійснив розрахунків з виконавцем, у зв'язку із чим з 04.01.2015р. у замовника перед підрядником виникла заборгованість у розмірі 89506,50грн.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 90170,41грн. відповідачем суду не представлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає доведеним борг відповідача перед позивачем у сумі 89506,50грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Також відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача інфляцію в сумі 7473,79 грн., 3% річних у розмірі 748,33грн., пеню в сумі 9875,06грн., нараховані за період з 20.12.2014р. по 31.03.2015р. на суму 89506,50грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування. Враховуючи, що судом вище встановлено момент виникнення заборгованості - 04.01.2014р., відтак, нарахування 3% річних має здійснюватись саме з цієї дати.

Здійснивши самостійно розрахунок 3% річних за період з 04.01.2015р. (дата виникнення заборгованості, встановлена судом) по 31.03.2015р. (кінцева дати, визначена прокурором) на суму 89506,50 грн., судом встановлено, що сума 3% річних становить 640,03грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 640,03грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат з урахуванням вимог листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» за період встановлений судом з січня 2015р. по березень 2015р. на суму 89506,50грн., який не суперечить приписам чинного законодавства, господарським судом встановлено, що сума інфляційних втрат становить 18160,19грн.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 83 господарського процесуального кодексу господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 7473,79грн.

Щодо стягнення пені у розмірі 9875,06грн., господарський суд зазначає наступне.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5.2. Договору за порушення строків оплати послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУвід суми затриманого платежу за кожний день затримки.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування. Враховуючи, що судом вище встановлено момент виникнення заборгованості - 04.01.2015р., відтак, нарахування пені має здійснюватись саме з цієї дати.

Здійснивши розрахунок пені самостійно за період з 04.01.2015р. по 31.03.2015р. на суму 89506,50грн., судом встановлено, що сума вказаного нарахування становить 8872,18грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково у розмірі 8872,18грн.

Відповідно до приписів п.4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючи, що прокурор звільнений від сплати судового збору судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 625, 837 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави в особі позивача Міністерства оборони України до відповідача Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" м. Костянтинівка про стягнення основного боргу в сумі 89506,50 грн., пені в сумі 9875,06, 3% річних у розмірі 748,33 грн., інфляції в сумі 7473,79 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" м. Костянтинівка (85110, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Шмідта,20, ідентифікаційний код 25604710) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) суму основної заборгованості у розмірі 89506,50 грн., пені в сумі 8872,18, 3% річних у розмірі 640,03 грн., інфляції в сумі 7473,79 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" м. Костянтинівка (85110, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Шмідта,20, ідентифікаційний код 25604710) на користь Державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харкова/22030001, банк отримувача: Головне управління державної казначейської служби України (ГУ ДКСУ) у Харківській області, МФО: 851011, , рахунок: 3002, ідентифікаційний код господарського суду Донецької області: 03499901) судовий збір у розмірі 2129,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 08.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2015р.

Суддя Ю.В. Сич