ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 918/1873/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М. В., суддів Васищака І. М., Студенця В. І., за участі прокурора відділу Генеральної прокуратури України Р. Романова та представників сторін О. Сіднєнка (дов. від 17.09.2014), А. Ковальчука (дов. від 16.04.2015), О. Кушнір (дов. від 26.02.2014), Г. Одінцової (дов. від 21.01.2015), Д. Пясецького (дов. від 21.12.2014), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги заступника прокурора Рівненської області та Фонду державного майна України на рішення Господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2015 року у справі № 918/1873/14 за позовом заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс" Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів Російської акціонерної компанії "Транснафтопродукт", третя особа - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:
У грудні 2014 року заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс" Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів Російської акціонерної компанії "Транснафтопродукт" (далі - дочірнє підприємство "ПрикарпатЗахідтранс") про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на нафтопродукти (технологічне дизельне паливо), які знаходяться в частині нафтопродуктопроводів Самара-Західний напрямок та Грозний-Армавір-Трудова, що проходить територією України, загальною довжиною 1433 км.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на сплив позовної давності, а також на те, що об'єм палива, який знаходиться в нафтопродуктопроводах, що проходять територією України належить на праві власності в частині технологічного запасу акціонерному товариству "Південно-Західтранснафтопродукт", а в іншій частині - клієнтам-вантажовідправникам, що транспортують нафтопродукти територією України на підставі договорів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 січня 2015 року до участі у справі третьою особою залучено Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке позовні вимоги підтримало.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року (суддя В. Марач), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2015 року, у позові відмовлено з мотивів безпідставності вимог.

Заступник прокурора Рівненської області та Фонд державного майна України просять рішення і постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 391 і 392 Цивільного кодексу України, статей 33, 34, 35 і 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Дочірнє підприємство "ПрикарпатЗахідтранс" проти доводів касаційних скарг заперечує і в їх задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 22 березня 2011 року у справі № 14/312, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 листопада 2014 року, задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс", третя особа - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, за участі Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів Російської акціонерної компанії "Транснафтопродукт" і Федерального агентства з управління державним майном Російської Федерації: визнано право власності на частини нафтопродуктопроводів Самара-Західний напрямок та Грозний-Армавір-Трудова, що проходять територією України, загальною довжиною 1 433 км за державою в особі Фонду державного майна України та витребувано частини нафтопродуктопроводів Самара-Західний напрямок та Грозний-Армавір-Трудова, що проходять територією України, загальною довжиною 1 433 км з володіння дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс" і передано Фонду державного майна України.

Прокурор і позивач вважають, що технологічне дизельне паливо (технологічний обсяг дизельного палива), що знаходиться в нафтопродуктопроводі з моменту введення його в експлуатацію і використовується у технологічному процесі транспортування нафтопродуктів, є невід'ємною частиною нафтопродуктопроводу, власник якого має право пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач обґрунтовує позов намаганнями відповідача заволодіти майном.

Водночас у позовній заяві позивач не вказав ціни позову, яка визначається вартістю майна, а також виду й обсягів нафтопродуктів (дизельного палива), про визнання права власності на які подано позов.

З тексту поданих відповідачем Актів № 1 і № 2 від 19 грудня 1974 року та від 26 червня 1976 року про приймання державною приймальною комісією пускових комплексів об'єкта в експлуатацію відсутні відомості про нагнітання технологічного дизельного палива в нафтопродуктопровід.

Паливо, що знаходиться в нафтопродуктопроводі як технологічне, належить Південно-Західному відкритому акціонерному товариству трубопровідного транспорту нафтопродуктів Російської акціонерної компанії "Транснафтопродукт", яке на умовах угоди від 9 грудня 2003 року передало його дочірньому підприємству "ПрикарпатЗахідтранс" для використання на території України. Пунктами 1.1, 2.3 і 2.5 цієї угоди погоджено, що після передачі нафтопродукту товариство залишається його власником, а дочірнє підприємство лише користується ним.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 1 березня 2013 року у справі № 918/244/13-г, яке набрало законної сили, про тлумачення положень угоди від 9 грудня 2003 року між Південно-Західним відкритим акціонерним товариством трубопровідного транспорту нафтопродуктів Російської акціонерної компанії "Транснафтопродукт" та дочірнім підприємством "ПрикарпатЗахідтранс" встановлено, що предметом угоди є використання дочірнім підприємством нафтопродукту як технологічного продукту, який належить відкритому акціонерному товариству.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На позови про визнання права власності, які пред'явлені на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна і правила про позовну давність на них не поширюються.

За обставин відсутності права позивача на спірне майно, господарські суди обґрунтовано відмовили в позові.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2015 року у справі № 918/1873/14 залишити без змін, а касаційні скарги заступника прокурора Рівненської області та Фонду державного майна України без задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець