КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа№ 910/6381/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Суліма В.В.

представники сторін:

Від позивача: Барсученко О.В.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 по справі №910/6381/15-г (суддя: Пукшин Л.Г. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 22.04.2015, повний текст якого складено 27.04.2015 по справі № 910/6381/15-г позов ТОВ "Столичний медичний альянс" до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити дії - задоволено, а саме:

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 697 від 10.03.2015р., а саме переказати 372 905 (триста сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ять) грн. 42 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ "Укрексімбанк" м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 699 від 06.04.2015р., а саме переказати 5 363 (п'ять тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ "Укрексімбанк" м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 700 від 06.04.2015р., а саме переказати 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ "Укрексімбанк" м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач в порушення вимог п. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також умов укладеного договору банківського обслуговування, вчасно не виконав платіжні доручення позивача № 697 від 10.03.15 про переказ коштів в сумі 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 7000,00 грн. Наявність вказаної суми на поточному рахунку позивача підтверджується банківською випискою від 06.04.2015.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2015, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 - скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно з пунктом 3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою правління НБУ від 21.01.2004 № 22, банк платника приймає платіжні доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. Таким чином, на думку апелянта, грошові кошти об'єктивно не можуть бути перераховані за платіжними дорученнями, строк виконання яких закінчився.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 по справі № 910/6381/15-г розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 апеляційну скаргу по справі № 910/6381/15-г прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В., справу призначено до розгляду на 24.06.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 24.06.2015 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Корсакової Г.В. для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/6381/15-г сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 справу № 910/6381/15-г прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В. Розгляд справи № 910/6381/15-г вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні: 24.06.2015.

В судовому засіданні 24.06.2015 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки останнє винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в судове засідання 24.06.2015 представників не направив, причин неявки в судове засідання представників - не повідомив. Відповідач про призначене судове засідання на 24.06.2015 повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження (поштове повідомлення про вручення 9411 та 019).

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

П.п. 3.9.1. п.п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка представників відповідача (апелянта) не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними у справі матеріалами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і підтверджується наявними матеріалами справи, 19 квітня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (далі - позивач, клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Банк "Фінанси та кредит", що було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - відповідач, банк) укладено договір № 3 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір), умовами якого передбачено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 1980 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Пунктом 2.2 договору визначено, що списання банком грошових коштів з рахунку клієнта здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно п. 3.3.2 договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час з 9-00 до 15-00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (п. 8.1 договору).

27 травня 2005 року сторони уклали додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої банк зобов'язується здійснювати розрахункове обслуговування клієнта в системі електронних платежів "Клієнт-Банк", а саме здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта з використанням розрахункових документів в електронній формі, що передаються по каналам електронного зв'язку.

За твердженням позивача відповідач з середини січня 2015 року почав неналежним чином виконувати свої зобов'язання щодо здійснення переказу коштів відповідно до умов договору № 3 від 19.04.2005.

22.01.2015 позивач направив відповідачу претензію № 6/15, яка була отримана відповідачем 29.01.15, з вимогою надати пояснення з приводу затримки платежів та терміново здійснити всі належні платежі за дорученнями позивача, в подальшому здійснювати платежі в день отримання банком платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією № 9/15 про термінове здійснення платежів на загальну суму 530461,92 грн. та листом від 30.01.15 № 10/15 повідомив відповідача про розірвання договору № 3 від 19.04.2005 та закриття поточного рахунку. Вказані претензія та повідомлення були отримані відповідачем 02.02.2015, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

23.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою вих. № 21/15, в якій повідомив, що у зв'язку з розірванням договору та закриттям рахунку залишок коштів в сумі 373124,42 грн. слід перерахувати на р/р позивача в АТ "Укрексімбанк".

Враховуючи, що станом на 10.03.15 попередні доручення позивача щодо перерахування коштів банком виконані не були, 10.03.2015 року позивач платіжним дорученням № 697 від 10.03.2015 надав розпорядження відповідачу здійснити переказ коштів в розмірі 372905,42 грн. на свій поточний рахунок, що відкритий в АТ "Укрексімбанк". Вказане платіжне доручення було одержано банком 10.03.2015 та станом на момент вирішення спору виконано не було.

Крім того, 06.04.15 позивач ініціював переказ коштів за допомогою системи "Клієнт-Банк" платіжним дорученнями № 699 на суму 5363,00 грн. та № 700 на суму 7000,00 грн. про перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача, що відкритий в АТ "Укрексімбанк".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів просив зобов'язати відповідача виконати переказ ініційований ТОВ "Столичний медичний альянс" платіжним дорученням № 697 від 10.03.15 на суму 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 на суму 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 на суму 7000,00 грн., а саме переказати вказані кошти на поточний рахунок ТОВ "Столичний медичний альянс" в АТ "Укрексімбанк".

Відповідно до наданих позивачем виписок по особовому рахунку за спірний період, на рахунку поточному позивача, відкритому відповідача, були наявні кошти для виконання платіжних доручень № 697 від 10.03.15 на суму 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 на суму 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 на суму 7000,00 грн.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 3 на розрахунково-касове обслуговування від 19.04.2005, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю правовою природою наведений договір є догвором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч.3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в порушення вимог п. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 2.2, п. 3.2.2, 3.3.3 договору, п. 2.1 додаткової угоди до договору не було виконано у визначений договором строк платіжні доручення позивача № 697 від 10.03.15 про переказ коштів в сумі 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 7000,00 грн. Наявність вказаних сум на поточному рахунку позивача підтверджується банківськими виписками за спірний період. Крім того, апелянт не заперечував вказану обставину.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем було порушено умови договору щодо своєчасного виконання зобовґязання по виконанню платіжних доручень позивача щодо перерахування коштів, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Доводи апелянта про те, що згідно з пунктом 3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою правління НБУ від 21.01.2004 № 22, банк платника приймає платіжні доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки, а тому грошові кошти об'єктивно не можуть бути перераховані за платіжними дорученнями, строк виконання яких закінчився - судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, оскільки станом на момент виставлення позивачем відповідачу до виконання платіжні доручення № 697 від 10.03.15 про переказ коштів в сумі 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 7000,00 грн., останні були чинні і у відповідача були відсутні законні підстави їх не виконувати, а отже, право позивача є порушеним саме з моменту невиконання відповідачем зазначених платіжних доручень, і підлягало захисту в судовому порядку. Крім того, наведені апелянтом доводи не спростовують і не звільняють його від обов'язку виконати свої зобов'язання перед позивачем щодо виконання розпоряджень останнього щодо належних йому грошових коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано задоволено позовні вимоги ТОВ "Столичний медичний альянс" та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" платіжними дорученнями № 697 від 10.03.2015, № 699 від 06.04.2015, № 700 від 06.04.2015.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процессуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 по справі №910/6381/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 у справі № 910/6381/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6381/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Сулім