ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 рокуСправа № 912/1684/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу № 912/1684/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до відповідача: дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії";

про стягнення 5 042 765 грн. 11 коп.

Представники:

позивача - у засіданні 08.06.15 - головний юрисконсульт Відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту Мельник В.В., довіреність № 14-93 від 18.04.14; у засіданні 24.06.15 - головний юрисконсульт Відділу претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту Данилевський О.М., довіреність № 14-89 від 18.04.14; у засіданні 06.07.15 - головний юрисконсульт Відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту Безпалюк О.Л., довіреність № 14-95 від 18.04.14;

відповідача - у засіданні 08.06.15, 24.06.15, 06.07.15 - Бершадський С.М., довіреність № 21 від 05.05.15.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - Товариство) звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі по тексту - Підприємство) 538 102 грн. 80 коп. пені, розрахованої за період з 01.04.14 по 13.07.14, 412 418 грн. 26 коп. річних у розмірі 3 процентів річних, розрахованих за період з 01.04.14 по 15.10.14, 4 092 244 грн. 05 коп., на які збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з квітня 2014 р. по вересень 2014р., всього - 5 042 765 грн. 11 коп. за прострочення оплати природного газу, поставленого у січні - квітні 2013 р., жовтні - грудні 2013 р. по договору купівлі-продажу природного газу № 13/3547-ТЕ-18 (далі по тексту - Договір).

У відзиві на позов відповідач просить заявнику у задоволенні вимог відмовити, посилаючись на те, що

за отриманий по Договору протягом січня - квітня та жовтня - грудня природний газ на суму 32 107 906 грн. 12 коп. покупець розрахувався частково у сумі 6 768 414 грн. 78 коп., а залишок боргу у сумах 8 016 676 грн. 61 коп. та 17 322 814 грн. 73 коп. сплачені платіжними дорученнями № 16 від 29.09.14, № 18 від 10.10.14 на підставі рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.07.14 у справі № 912/1827/14, яке набрало законної сили, та укладених договорів про організацію взаєморозрахунків № 421/30 від 26.09.14, № 546/30 від 02.10.14 ;

укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, і така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.14 № 3-101гс14, від 09.09.14 № 3-102гс14, від 09.09.14 № 3-105гс14, від 16.09.14 № 3-111гс14, від 30.09.14 № 3-114гс14, постановах Вищого господарського суду України від 29.10.14 № 910/12433/13, від 04.02.15 № 925/153/14, від 26.01.15 № 922/3580/14, від 30.10.14 № 924/428/14, від 21.10.14 № 910/2255/14.

Підприємство також просить врахувати специфіку правовідносин сторін та залежність розрахунків за газ від державного регулювання тарифів, відсутність у розумінні ст. 614 Цивільного кодексу України його вини у простроченні оплати.

У засіданні господарським судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва з 08.06.15 до 14:00 24.06.15, з 24.06.15 до 11:00 06.07.15 (з урахуванням ухвали від 25.06.15).

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у засіданні господарський суд встановив наступне.

Між сторонами на підставі Договору виникли правовідносини з поставки природного газу, згідно яких Товариство - Продавець зобов'язалось з 01.01.13 по 31.12.13 поставити, а Підприємство - Покупець зобов'язалося прийняти і оплатити виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу із остаточним розрахунком до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, фактично переданий виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробництва комерційної діяльності) газ обсягом до 30332 куб м. вартістю 39 710 654 грн. 40 коп. (з ПДВ)

На виконання Договору Продавець передав, а Покупець отримав у січні - квітні та жовтні - грудні 2013 р. природний газ на суму 32 107 906 грн. 12 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, не оспорюється відповідачем та встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23.08.14 у справі № 912/1827/14, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.10.14 та постановою Вищого господарського суду України від 04.12.14. За таким судовим рішенням станом на 01.04.14 заборгованість Підприємства по Договору становила 25339491 грн. 34 коп. Таким чином, станом на 01.04.15 зобов'язання Покупця за Договором не виконано на суму 25 339 491 грн. 34 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, п. 1 ст. 547, ч. 1 ст. 548, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися пенею, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, якщо про це вчинено правочин (договір) у письмовій формі. У п. 7.1 Договору передбачений обов'язок Покупця у разі невиконання ним п. 6.1 умов цього Договору сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач доводить порушення відповідачем строків виконання грошових зобов'язань за Договором станом на 01.04.15.

Відповідач вважає, що передбачені Договором порядок і строки розрахунків за отриманий природний газ змінені, тому він не є боржником, що прострочив, а отже не порушив зобов'язання.

Господарський суд погодився із доводами Підприємства, викладеними в обґрунтування заперечень на позов.

Загальні засади формування тарифів на теплову визначені у ст. 20 Закону України "Про теплопостачання, відповідно до якої тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; у разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачати механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

На виконання п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29.01.14, якою затверджений "Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, Підприємством та Товариством укладено договори № 421/30 від 26.09.14 та № 546/30 від 02.10.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014"). За умовами таких договорів сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений по договору № 13/3547-ТЕ-18 від 28.12.2012 природний газ у сумах відповідно 8 016 676 грн. 61 коп., 17 322 814 грн. 73 коп., всього - 25 339 491 грн. 34 коп. Сума заборгованості повністю співпадає із сумою, визнаною за судовим рішенням у справі № 912/1827/14. Визначальним для господарського суду для встановлення заборгованості Підприємства станом на 01.04.14, з урахуванням частини третьої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, є судове рішення у названій справі.

Укладені договори про організацію взаєморозрахунків свідчать про те, що державою в особі уповноважених нею органів визнано, що тариф на теплову енергію, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), і при формуванні якого використовується вартість газу, придбаного для її виробництва, є нижчим собівартості.

На виконання договорів № 421/30 від 26.09.14 та № 546/30 від 02.10.14 Підприємство платіжними дорученнями № 16 від 29.09.14 на суму 8 016 676 грн. 61 коп. та № 18 від 10.10.14 на суму 17 322 814 грн. 73 коп. розрахувалося із Товариством.

Заборгованість, яка виникла за Договором, погашена в повному обсязі в порядку та строки, передбачені названими договорами про організацію взаєморозрахунків, що підтверджується сторонами по справі.

Укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків № 421/30 від 26.09.14 та № 546/30 від 02.10.14 Продавець та Покупець змінили порядок і строки виконання останнім грошових зобов'язань , які виникли за Договором.

Наслідком виконання зазначених вище договорів про організацію взаєморозрахунків, виходячи із редакції їх п. 16, є відсутність у сторін жодних претензій одна до одної стосовно предмету цих договорів.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які узгоджені договорами про організацію взаєморозрахунків № 421/30 від 26.09.14 та № 546/30 від 02.10.14, підстави для стягнення сум, нарахованих за порушення строків виконання грошових зобов'язань, передбачених Договором, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі № 3-114гс14, від 23.09.2014 у справі № 3-119гс14, від 16.09.2014 у справі № 3-111гс14 та постановах Вищого господарського суду України від 22.04.15 у справі № 918/1744/14.

Господарський суд враховуй й те, що позивач розраховуючи за зобов'язаннями січня 2013 р. суму, на яку збільшився борг внаслідок застосування індексу інфляції, встановлений у квітні - вересні 2014 р. зазначив борг відповідача у сумі 6 768 414 грн. 78 коп. при тому, що попередньо сума заборгованості станом на 01.04.15 за січень 2014 р. ним же вказана як 84990 грн. 61 коп. Пояснення щодо значного розходження у розмірі суми заборгованості фактичної та тої, з якої здійснено розрахунок на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Товариство не надало.

Господарський суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови позивачу у задоволенні його вимог повністю.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у сумі 73 080 грн. судового збору покладаються на позивача.

У засіданні 06.07.15 господарським судом проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.07.15

Суддя Н. В. Болгар