ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2015 року Справа № 904/3221/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Барицької Т.Л.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор"
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015
у справі № 904/3221/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудторг"
простягнення 1 108 388,87 доларів США та 3 225 179,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у справі №904/3221/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинкок "Амстор" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 (про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор") у справі №904/3221/15 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України. Також відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою 12.06.2015 (відповідно до штампу канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду на титульному аркуші касаційної скарги) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (надалі - скаржник) звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати.

Колегія суддів, розглянувши матеріали поданої скаржником касаційної скарги встановила, що остання не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

У підпункті 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено розмір ставки судового збору з апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, а саме 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня календарного року, в якому скарга подається до суду.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали (п. 2.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 N 80-VIII мінімальна заробітна плата на 1 січня 2015 року встановлена у місячному розмірі 1218,00 грн.

Таким чином, за подачу у 2015 році касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у даній справі судовий збір становить 609,00 грн.

Разом з тим, звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у справі №904/3221/15, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" доказів сплати судового збору не надало, а заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі.

В обгрунтування вказаного клопотання скаржник зазначає, що по-перше, на території Донецької області проходить антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014, у зв'язку з чим останній змушений був змінити місцезнаходження з м. Донецька на м. Дніпропетровськ, відтак великий обсяг первинної та фінансової документації скаржник не зміг вивезти з тимчасово окупованої території, що ускладнило його фінансово-господарські операції, по-друге, скаржник зазначає про арешт багатьох рахунків товариства в межах виконавчих проваджень, відкритих на підставі рішень господарських судів, що також є доказом тяжкого фінансового становища Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор".

Згідно з приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1118 ГПК України касаційна скарга у випадках, передбачених пунктом 1 частини 107 ГПК України, розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття касаційної скарги до провадження Вищим господарським судом України.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не навів обґрунтованих підстав та не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору та вчинення останнім всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги до прийняття.

Посилання скаржника на те, що рахунки останнього арештовані відповідно до відкритих виконавчих проваджень на підставі рішень господарських судів нічим не підтверджено, адже серед додатків до поданої скаржником касаційної скарги відсутні будь-які копії постанов, що підтверджували б його доводи про скрутне матеріальне становище.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки, відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору в порядку ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у справі №904/3221/15 повернути скаржнику без розгляду.

Справу №904/3221/15 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Н.М. Губенко

Судді: Т.Л. Барицька

В.І. Картере