ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р.Справа № 923/1066/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_2;

вФеєр А.Ю.ьої особи (МКП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона") - не з'явився;

від третьої особи (МКП "Херсонтеплоенерго") - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 07.05.2015р.

у справі № 923/1066/14

за позовом: Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до: Виконавчого комітету Херсонської міської ради

за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача:

1) Міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона"

2) Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго"

про зобов'язання виконати рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.09.2014р. задоволено позов Херсонського обласного територіального відділення АМК України, зобов'язано виконавчий комітет Херсонської міської ради виконати рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального комітету України від 27.12.2013 р. № 121/2-рш.

26.06.2014р. позивачу видано наказ №923/1006/14 про примусове виконання рішення адміністративної колегії від 27.12.2013р. № 121/2-рш.

06.01.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП №45090111 по примусовому виконанню наказу від 26.09.2014р. №923/1006/14 на підставі ч. 3 ст. 75, п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ „Про виконавче провадження", оригінал наказу повернуто до господарського суду Херсонської області.

Постанова про закінчення ВП №45090111 сторонами виконавчого провадження не оскаржена.

28.04.2015р. до господарського суду Херсонської області від виконавчого комітету Херсонської міської ради надійшла заява про визнання наказу господарського суду у справі №923/1066/14 таким, що не підлягає виконанню в частині зобов'язання виконати рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення АМК України від 27.12.2013р. № 121/2-рш.

Як зазначив заявник, виконання п. 3.1 та 4.1 резолютивної частини рішення адміністративної колегії №11/П-2 на сьогоднішній день неможливе, оскільки у виконавчого комітету Херсонської міської ради відсутні законні підстави та повноваження на вирішення цих питань, так як їх вирішення віднесено до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В запереченнях на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 ГПК України, Херсонське обласне територіальне відділення АМК України зазначає, що рішення господарського суду від 09.09.2014р. і рішення адміністративної колегії відділення від 25.03.2012р. №11/П-2 є таким, що підлягають обов'язковому виконанню відповідно до діючих нормативно - правових актів. Відсутні підстави, встановлені ч. 2-5 ст. 117 ГПК України, за яких наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 07.05.2015р. (суддя Задорожна Н.О.) заяву виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання наказу № 923/1066/14, виданого 26.09.2014р. про зобов'язання виконати рішення адмінколегії ХОТВ АМК України від 27.12.2013р. № 121/2-рш задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ № 923/1066/14 про примусове виконання рішення господарського суду Херсонської області від 09.09.2014р., яке набрало законної сили 26.09.2014р. в частині зобов'язання виконавчого комітету Херсонської міської ради виконати рішення адмінколегії територіального відділення від 27.12.2013р. № 121/2-рш, що стосується зобов'язання виконання пунктів 3.1 та 4.1 резолютивної частини рішення позивача № 11/П-2 від 25.03.2011р. щодо зобов'язання прийняття рішень про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого водопостачання холодної води і водовідведення та послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У задоволенні решти заяви відмовлено.

Як зазначив господарський суд, п. 3.1 та п. 4.1 резолютивної частини рішення №11/П-2 відповідача було зобов'язано також прийняти нові рішення: про визначення виробника та виконавця послуг з централізованого водопостачання холодної води і водовідведення та визначення виробника та виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Законом України №1198-VII від 10.04.2014р. до ЗУ „Про житлово - комунальні послуги " внесено зміни (п. 4 ст. 7), згідно яких до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово - комунальні послуг належить визначення виконання житлово - комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення), відповідно до цього Закону, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері ЖКГ.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 зазначеного Закону, Національна комісія, що здійснює державне регулювання діяльності у сфері комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення. Виконання рішення господарського суду в частині зобов'язання відповідача виконати п. 3.1 та 4,1 резолютивної частини рішення адміністративної колегії №11/П-2 на даний час є неможливим, оскільки у виконавчого комітету відсутні повноваження для вирішення цих питань, а їх вирішення на законодавчому рівні віднесено до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

При цьому господарський суд застосував положення ч. 4 ст. 117 ГПК України, яка серед обставин, за наявності яких суд може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, визначає можливим встановлення інших причин, до яких в даному конкретному випадку відносяться зміни законодавства та відсутність повноважень, а отже, і об'єктивної можливості виконати рішення.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ХОТВ АМК України просить скасувати ухвалу господарського суду Херсонської області від 07.05.2015р., прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням ст. 43 ГПК України, ст. 59 ЗУ „Про захист економічної конкуренції".

Чинним господарсько - процесуальним кодексом не передбачено підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав, на які посилається відповідач. Виконком повинен виконати наказ господарського суду по примусовому виконанню рішення адміністративної колегії №121/2ріш. від 27.12.2013р. в частині визначення виробників житлово - комунальних послуг, оскільки визначення виконавця житлово - комунальних послуг до його компетенції в зв'язку з прийняттям 10.04.2014р. Закону України №1198-VII - не віднесено.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Херсонської міської ради вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку під час тлумачення процесуальної норми ч. 4 ст. 117 ГПК України як обставини, за наявності якої судом може бути визнано наказ таким, що не підлягає виконанню у разі встановлення інших причин, до яких у конкретному випадку відносяться зміни законодавства та відсутність повноважень, а отже, і об'єктивної можливості виконати рішення.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги і заслухавши пояснення присутнього в засіданні представника відповідача, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню - підлягає, виходячи з такого.

Правовідносини, які виступають предметом заявлених вимог регулюються розділом 14 ГПК України.

В даному випадку розглядається заява відповідача (боржника), подана ним за ст. 117 ГПК України в рамках господарської справи №910/1066/14 у процесі виконання судового наказу.

Умови та порядок виконання рішення суддів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає ЗУ „Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Вказана норма кореспондуються зі ст. 115 ГПК України, згідно з якого рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому ЗУ „Про виконавче провадження".

За змістом ст. 117 ГПК України, наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Частина 2 ст. 117 ГПК України передбачає право суду вчиняти такі процесуальні дії як: визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 3 ст. 117 ГПК України встановлено, господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу.

Частина 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністюабо частково:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Наведений перелік є вичерпним (п.3.3 Роз'яснення Президії ВГСУ від 28.03.2002р. №04-5/365).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ „Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 34, 36 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доказом в обґрунтування заявлених вимог відповідач вказав зміни в законодавстві, а саме - п.4 ст. 7 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги", відповідно до яких у виконавчого комітету на даний час відсутні законні підстави та повноваження для вирішення питань, визначених в наказі господарського суду, так як їх вирішення віднесено до компетенції Національної комісії.

При цьому, слід зазначити, що зміни в п.4 ст. 7 внесено ЗУ №1198-VII від 10.04.2014р., а рішення господарського суду Херсонської област, на виконання якого видано спірний наказ, прийнято 09.09.2014р.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження" (стаття 11 названого Закону). Частиною 1 статті 6 цього ж Закону унормовано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У розумінні приписів наведених норм наслідком таких дій державного виконавця має бути повне виконання судового рішення. Як вже зазначалося, і постановою ВПВР УДВС ГУЮ в Херсонській області від 06.01.2015р. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу суду на підставі пункту 11 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", виходячи з неможливості виконання судового рішення без участі боржника. Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, тобто випадки, за яких рішення судів підлягають виконанню з обов'язковою участю боржника, врегульовано Главою 7 Закону України "Про виконавче провадження" (статті 75-79). Такими є: виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 76), виконання рішення про відібрання дитини (стаття 77), виконання рішення про виселення боржника (стаття 78), виконання рішення про вселення (стаття 79). Даний перелік є вичерпним. Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені статтею 75 названого Закону. Згідно з частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. Таким чином, наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій є повне виконання судового рішення, проте рішення господарського суду Херсонської області від 09.09.2014р.у цій справі не виконано.

Обставини, на які посилається відповідач в своїй заяві, не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Перелік підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, наведені в п. 4 ст. 117 ГПК України і є вичерпним.

Даною правовою нормою передбачено лише два випадки, коли господарський суд своєю ухвалою може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково: 1) коли наказ було видано помилково; 2) коли обов'язок боржника припинився або добровільним виконанням або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або касаційному порядку чи за результатами перегляду за ново виявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасувань чи зміни наказу ще не було виконано повністю або частково).

Тобто, в даному випадку мова йде про інші причини припинення обов'язку боржника (що потрібно довести належними та допустимими доказами), а не про інші причини для визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки на даний час рішення господарського суду Херсонської області від 09.09.2015р. у справі № 923/1066/14, не змінено, є чинним, то воно згідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України є обов'язковим для виконання і підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, господарським судом неправильно задоволено заяву виконавчого комітету Херсонської міської ради та визнано наказ суду від 26.09.2014р. таким, що не підлягає виконанню в зв'язку з помилковим тлумаченням положення ч. 4 ст. 117 ГПК України.

За таких обставин, ухвала господарського суду від 07.05.2015р. підлягає скасуванню, заява виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105, 117 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 07.05.2015 року у справі №923/1066/14 - скасувати, в задоволенні заяви виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання наказу господарського суду Херсонської області у справі №923/1066/14 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя І.Г. Філінюк

/FONT:Величко Т.А.