ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 920/390/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників сторін:

позивача - Моцна І.В. на підставі довіреності №15/1/Ю від 10.03.2015р.,

відповідача - Потоцький С.М. на підставі довіреності №85 від 29.12.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" (вх. №3387 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. у справі № 920/390/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоторгприлад", м. Охтирка, Сумська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія", м. Охтирка, Сумська обл.

про стягнення 561 687,35 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоторгприлад" звернулось до місцевого господарського суду з позовом, просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" виконати умови договору №1 "На надання послуг з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуги з постачання гарячої води" від 01.07.2014р. та прийняти послуги на суму 1 022 343 грн. 47 коп. шляхом визнання актів приймання-передавання наданих послуг за вересень - грудень 2014 року і січень 2015 року такими, що підписані відповідачем; стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за вказаним договором в сумі 561 687грн. 35коп., а саме: 464 639грн. 57коп. основної заборгованості, 53 685грн. 54коп. пені, 37 788грн. 56коп. інфляційних втрат, 5 573грн. 68коп. 3% річних; а також відшкодувати судові витрати позивача в даній справі.

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. у справі №920/390/15 (суддя Джепа Ю.А.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоторгприлад" 464 639грн. 57коп. основного боргу, 28 954грн. 44коп. пені, 33 650грн. 94коп. інфляційних втрат, 2 561грн. 28коп. 3% річних, 10 596грн. 12коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору; в частині задоволення стягнення 24 731грн. 10коп. пені, 4 137грн. 62коп. інфляційних втрат, 3 012грн. 40коп. 3% річних відмовлено; в частині зобов'язання відповідача виконати умови договору № 1 "На надання послуг з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуги з постачання гарячої води" від 01.07.2014 р. та прийняти послуги на суму 1 022 343грн. 47коп. шляхом визнання актів приймання-передавання наданих послуг за вересень - грудень 2014 року та січень 2015 року такими, що підписані відповідачем, відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 464 639, 57грн. заборгованості, 28 590, 80грн. пені, 33 035, 13грн. інфляційних нарахувань, 2 530, 60грн. 3% річних та судового збору та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Водоторгприлад" відмовити у повному обсязі; також просить вирішити питання щодо розподілу судого збору з позивача на користь відповідача за оскарження рішення в апеляційному порядку.

Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що без підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг строк оплати не настав; вважає, що дані в актах приймання-передачі послуг, які складені позивачем не відповідають фактичному використанню холодної води відповідачем; позивач без погодження з відповідачем та розроблення проектно-технічної документації, провів монтаж приладів обліку питної холодної води; акти "про зняття показань лічильників" зі сторони відповідача підписані не уповноваженими представниками.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. у справі №920/390/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 08.07.2015р.

03.07.2015р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10140), просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. - без змін.

До початку судового засідання апелянтом подано клопотання (вх.№10387 від 08.07.2015р.) про витребування у позивача довідки чи офіційного роз'яснення для позивача з Інспекції державного архітектурно-будівльного контролю Міністерства регіонального розвитку та будівництва України про те, чи потрібна ліцензія на установку (монтаж) лічильників обліку холодної води в центральних та індивідуальних теплових пунктах багатоквартирних будинків.

Також апелянтом подані додаткові пояснення по апеляційній скарзі (вх.№10388 від 08.07.2015р.).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 08.07.2015р. представник апелянта підтримав клопотання про витребування доказів, просить його задовольнити.

Апелянт також підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення місцевого господарського суду від 19.05.2015р. в частині стягнення з відповідача на користь позивача 464 639, 57грн. заборгованості, 28 590, 80грн. пені, 33 035, 13грн. інфляційних нарахувань, 2 530, 60грн. 3% річних та судового збору та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Водоторгприлад" відмовити у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. - без змін.

Також у судовому засіданні представником відповідача було заявлено усне клопотання про надання апелянту часу для подачі додаткових доказів, а саме щодо балансової належності мереж, на яких були установлені лічильники обліку води позивачем.

Розглянувши клопотання апелянта про витребування у позивача довідки чи офіційного роз'яснення для позивача з Інспекції державного архітектурно-будівльного контролю про те, чи потрібна ліцензія на установку (монтаж) лічильників обліку холодної води в центральних та індивідуальних теплових пунктах багатоквартирних будинків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального процесуального кодексу, сторона або прокурор у разі неможливіості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Згідно матеріалів справи, дане клопотання до суду першої інстанції заявником подано не було.

В силу статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами розглядає справу. Додаткові докази приймають судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У клопотанні та в судовому засіданні заявником не обґрунтовано неможливість подання такого клопотання до суду першої інстанції та доцільність отримання зазначеної інформації під час перегляду оскаржуваного рішення в апеляційній інстанції.

Крім того, клопотання апелянта не містить передбачених процесуальним законом обов'язкових відомостей, зокрема, які обставини перешкоджають отриманню апелянтом роз'яснення з Інспекції державного архітектурно-будівльного контролю про те, чи потрібна ліцензія на установку (монтаж) лічильників обліку холодної води в центральних та індивідуальних теплових пунктах багатоквартирних будинків; підстави, з яких випливає, що цей доказ має позивач; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відмови апелянту у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Судова колегія також відхиляє заявлене апелянтом в судовому засіданні усне клопотання про надання апелянту часу для подачі додаткових доказів, а саме щодо балансової належності мереж, на яких були установлені лічильники обліку води позивачем, оскільки такі докази відповідачем до суду першої інстанції подані не були, заявником також не обґрунтовано неможливість подання такого доказу суду першої інстанції. Як вже зазначено, згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України додаткові докази приймають судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Колегія суддів вважає дані клопотання спрямованими на затягування розгляду даної справи.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що сторони у справі надали пояснення з приводу своїх вимог і заперечень щодо апеляційної скарги, та зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, з урахуванням положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Водоторгприлад" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" (споживач) укладено договір на надання послуг з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуги з постачання гарячої води № 1 (надалі - договір) (а.с.14-24).

Відповідно до пункту 1.1. договору, постачальник зобов'язався надавати споживачу послуги з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуги з постачання гарячої води до теплових пунктів, що знаходяться у споживача на праві власності (на балансі, в управлінні, в повному господарському віданні, концесії тощо) до теплових пунктів, обладнаних, згідно додатку 1, лічильниками холодної води на відгалуженні до водонагрівача, а споживач зобов'язався здійснювати своєчасну оплату наданих постачальником послуг на умовах цього договору.

За цим договором встановлюється безперебійний цілодобовий режим надання послуг з постачання питної води. Режим може бути змінений постачальником без внесення змін до договору у випадку прийняття органами місцевого самоврядування або органами виконавчої влади відповідних нормативних документів, які визначатимуть інший режим надання послуг (встановлення графіків подачі холодної води).

Загальний фактичний обсяг, наданих за цим договором послуг, визначається загальною кількістю поставлених постачальником кубічних метрів холодної води за ціною, згідно цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору, точкою передачі послуги з постачання холодної води є запірний пристрій, що розташований першим за водолічильником, а в разі його відсутності - 2-й фланець або різьбове з'єднання водолічильника.

Відповідно до пункту 2.1.2. зняття показань з водолічильників здійснюється 20 числа щомісячно виключно представником постачальника у присутності представника споживача із складанням відповідних двосторонніх актів (по одному для кожної зі сторін) про зняття показань лічильників по вузлу обліку. Щомісячно, у строк до 5 числа кожного місяця, на підставі актів про зняття показань лічильників за формою встановленою у додатку 2, сторони складають та підписують двосторонні акти про обсяги наданих послуг, форма яких затверджена у додатку 3, які є підставою для відображення у бухгалерському та податковому обліку.

Обов'язок складання актів про обсяги наданих послуг покладається на постачальника. Акти про обсяги наданих послуг складаються на підставі актів про зняття показань лічильників, що встановлені на теплових пунктах.

Розрахунок за надані за договором послуги споживач здійснює за показаннями засобів обліку холодної води, які встановлені на відгалуженні до водонагрівача в теплових пунктах (пункт 2.1.1. договору) та в якості виключення, по теплопунктах, де відсутній облік, відповідно до пункту 8.1. договору, до оснащення споживачем всіх теплових пунктів вузлами обліку, для розрахунків за спожиту послугу використовуються показники поквартирних лічильників обліку води, встановлених у споживачів гарячого водопостачання, а в разі відсутності поквартирного обліку - норми витрат води, затверджені рішенням виконкому Охтирської міської ради №49 від 19.03.2008р.

Відповідно до пункту 3.3.1. споживач зобов'язаний встановити за власний рахунок відповідно до додатку 1 в точках передачі послуги з постачання холодної води, водолічильники та звернутись до постачальника в установленому порядку для взяття їх на абонентський облік.

В пункті 4.1.1. договору сторони встановили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, трьох процентів річних від простроченої суми, інфляційні нарахування (в разі, якщо значення індексу інфляції більше 100%) за кожен день прострочення, включаючи день внесення плати.

Згідно пункту 7.1. договору, цей договір набуває чинності, після його підписання сторонами, скріплення печатками. Строк дії договору - один рік з дати його підписання сторонами.

Додатком №1 до договору (а.с.20) сторони визначили перелік місць, а саме адреси теплових пунктів, за якими постачальником встановлені лічильники обліку гарячої води (9 теплопунктів) та встановлено, за якими адресами теплопунктів (16 теплопунктів) та в який строк, лічильники обліку гарячої води має встановити споживач.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що надані за договором послуги за липень та серпень 2014 року відповідач прийняв в повному обсязі шляхом підписання актів приймання-передачі наданих послуг з водопостачання на загальну суму 216 266грн. 62коп. (а.с.67-68) та сплатив вартість отриманих послуг (а.с.73-75).

Крім того, надання позивачем послуг за вересень-грудень 2014р. та січень 2015р. підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними представниками сторін актами "про зняття показань з водолічильника" (а.с.25-59), на підставі яких позивачем були складені акти приймання-передачі наданих послуг з водопостачання на загальну суму 1 022 343грн. 47коп. за вказаний період (а.с.84-88) та передані відповідачу, про що стоїть відмітка представника відповідача на супровідних листах (а.с.69-72), та відповідачем не заперечується.

Акт приймання передачі наданих послуг за вересень 2014 року було отримано відповідачем 24.11.2014р., за жовтень 2014 року - 24.11.2014р., за листопад 2014 року - 12.12.2014р., за грудень 2014 року - 06.01.2015р., за січень 2015 року - 03.02.2015р.

Проте, відповідачем не були підписані акти приймання-передачі наданих послуг за вказаний період.

Оплата за надані в цей період послуги проведена відповідачем частково в розмірі 557 703грн. 90коп. (а.с.76-80).

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень оплата була здійснена: за вересень 2014 року - 29.12.2014р. в розмірі 105 859грн. 98коп., жовтень 2014 року - 29.12.2014 в розмірі 105 314грн. 85коп., листопад 2014 року - 29.12.2014р. в розмірі 119 679грн. 50коп., за грудень 2014 року - 25.02.2015р. в розмірі 111 856грн. 38коп., за січень 2015 року - 25.02.2015р. в розмірі 114 993грн. 19коп.

Задовольнючи позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суму основного боргу в розмірі 464 639, 57грн., місцевий господарський суд зазначає, що відповідач отримав послуги в обсязі, визначеному відповідно до умов договору; відповідачем не подано аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і стаття 173 Господарського кодексу України, згідно із якою господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, за період вересень-грудень 2014 року та січень 2015 року позивачем згідно умов договору були надані послуги відповідачу з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення гарячої води, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами "про зняття показань з водолічильника".

Проте, відповідач оплатив надані послуги частково з посиланням, що дані в актах приймання-передачі послуг, які складені позивачем не відповідають фактичному використанню холодної води відповідачем; вважає, що позивач без погодження з відповідачем провів монтаж приладів обліку питної холодної води (а.с.109-120).

Досліджуючи матеріали справи у їх сукупності, судова колегія вважає дані доводи апелянта необгрунтованими, виходячи з наступного.

На момент укладення договору 9 з 25 теплопунктів, до яких постачальник зобов'язувався надавати послуги, частково буди оснащені лічильниками, що відображено в додатку 1 до договору, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 08.07.2015р.

Зауважень щодо установлених постачальником лічильників згідно додатку 1 договору, відповідач не заявив.

Інші теплопункти згідно з пунктом 3.3.1. договору повинен був оснастити відповідач за власний рахунок відповідно до додатку 1, а саме, встановити в точках передачі послуги постачання холодної води водолічильники та звернутись до достачальника в установленому порядку для взяття їх на абонентський облік.

Також в додатку 1 до договору були визначені терміни дооснащення споживачем приладів обліку - до грудня 2014 року включно.

Проте, як зазначає позивач та відповідачем не спростовується, споживачем водолічильники встановлені не були.

Сторони в договорі встановили наступний порядок проведення обліку води: зняття показань з водолічильників здійснюється 20 числі щомісячно виключно представником постачальника у присутності представника споживача із складанням відповідних двосторонніх актів (по одному для кожної зі сторін) про зняття показань лічильників по вузлу обліку. Щомісячно, у строк до 5 числа кожного місяця, на підставі актів про зняття показань лічильників, сторони складають та підписують двосторонні акти про обсяги наданих послуг, які є підставою для відображення у бухгалерському та податковому обліку.

Обов'язок складання актів про обсяги наданих послуг покладається на постачальника. Акти про обсяги наданих послуг складаються на підставі актів про зняття показань лічильників, що встановлені на теплових пунктах.

Обсяг холодної води визначається за показаннями засобів обліку холодної води, які встановлені на відгалуженні до водонагрівача в теплових пунктах (пункт 2.1.1 договору).

В якості виключення, відповідно до пункту 8.1. договору, до оснащення споживачем всіх теплових пунктів вузлами обліку, сторони домовились для розрахунків за спожиту послугу використовувати показники поквартирних лічильників обліку води, встановлених у споживачів гарячого водопостачання, а в разі відсутності поквартирного обліку - норми витрат води, затверджені рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 49 від 19.03.2008.

Розрахунок за липень 2014 року та серпень 2014 року сторони провели частково за показниками 9 лічильників, які були встановлені на теплопунктах, відповідно додатку 1, а частково, відповідно до пункту 8.1. договору (а.с.60-61).

З матеріалів справи вбачається й сторонами не заперечується, що послуги, надані за договором за липень-серпень 2014р. відповідач прийняв у повному обсязі, в порядку установленому договором.

Як зазначила представник позивача в судовому засіданні, обсяг наданих послуг за вересень-грудень 2014 року та січень 2015 року був розрахований постачальником тотожно об'єму послуг за липень-серпень 2014р. Зазначене підтверджується і наданим позивачем розрахунком об'єму наданих послуг з водопостачання холодної води, що призначена для виробництва послуги з постачання гарячої води за вказаний період (а.с.62-66).

Відповідач належних та допустимих доказів протилежного не надав.

Як передбачено умовами договору, постачальник складає акти про обсяги наданих послуг на підставі актів про зняття показань лічильників.

У матеріалах справи містяться акти №№1-36 про зняття показань з водолічильника (а.с.25-59), підписані з боку позивача та відповідача їх представниками.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що зі сторони відповідача акти про зняття показань з водолічильника підписані не уповноваженими представниками, оскільки договором передбачено, що зняття показань водолічильників відбувається виключно представником постачальника в присутності представника споживача.

Посилань, що єдиним представником від відповідача, який уповноважений представляти підприємство та підписувати акти по зняттю показань водолічильників, як зазначає відповідач, є начальник відділу збуту теплової енергії Васільєва С.А., договір не містить.

Крім того, відповідач не заперечує, що зазначені в актах особи дійсно працюють в Охтирській філії ТОВ "Брок-Енергія" на посаді контролера абонентської служби відділу збуту теплової енергії.

Судова колегія не приймає в якості належного та допустимого доказу в обгрунтування доводів апелянта щодо невідповідності даних в актах приймання-передачі послуг, які складені позивачем фактичному використанню холодної води відповідачем, надані акти перевірки приладу обліку питної холодної води (а.с.167-175), оскільки дані акти складені за відсутністю представника позивача, в актах не вказано, які саме порушення яких нормативних актів були допущені під час монтажу, та яким чином дані порушення вплинули на правильність обліку постачання холодної води.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що акти №№1-36 про зняття показань з водолічильники складені у відповідності до умов договору та є належними доказами у справі.

Щодо доводів апелянта, що позивач без погодження з відповідачем та розроблення проектно-технічної документації провів монтаж приладів обліку питної холодної води, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із договору та додатку 1 до нього, відповідач знав про встановлені позивачем лічильники (9 із 25 теплопунктів), питання щодо їх прийняття не ставив, отже, встановлені позивачем лічильники до укладення договору та їх місцезнаходження були погоджені з відповідачем.

Погодження з відповідачем проектно-технічної документації та монтаж приладів обліку питної холодної води позивачем договором не було передбачено.

Згідно пункту 5.25. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №190 від 27.06.2008р., для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку, а також для перевірки показів встановлених засобів обліку виробник послуг має право встановлювати на вводах контрольні засоби обліку. Ці роботи також можути бути виконані за обгрунтованою вимогою споживача. Дообладнання або монтаж вузлів обліку для встановлення контрольних засобів обліку виконується за рахунок зацікавленої сторони.

Наведена норма законодавства також міститься в пункті 3.2.8. договору.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.11), одним із видів діяльності позивача є монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

Судова колегія вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо ненадання позивачем ліцензії на право діяльності з монтажу приладів обліку водоспоживання, оскільки "Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури", затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009р., на які посилається апелянт, до даних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки ці Ліцензійні умови встановлюють організаційні, кваліфікаційні, технологічні та спеціальні вимоги для провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

До того ж, Законом України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено вичерпний перелік видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню. Зокрема, ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як централізоване водопостачання та водовідведення, проте, такий вид діяльності як монтаж приладів обліку водоспоживання у даному переліку не зазначено.

Крім того, договором передбачена процедура, відповідно до якої встановлюється порядок перевірки правильності роботи водолічильників - це встановлення контрольних засобів обліку, в тому числі за обґрунтованою вимогою споживача. Якщо контрольний водолічильник виявить неточність роботи водолічильника, що перевіряється, останній підлягає ремонту, а розрахунок за водокористування здійснюється відповідно до показів контрольного водолічильника (пункт 3.2.8 договору).

Для контролю споживання води споживач повинен вести первинний облік поданої постачальником холодної води у Журналі обліку холодної води, який заповнюється Споживачем (пункт 2.1.5 договору).

У разі виникнення розбіжностей в облікових даних сторін щодо кількості та вартості холодної води, вони підлягають обов'язковому звірянню протягом перших трьох робочих днів на початку місяця, наступного за розрахунковим. Для проведення звіряння споживач направляє свого представника до постачальника з необхідними обліковими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноваженими особами сторін акту звіряння розрахунків.

Отже, сторони договору визначили умови та порядок врегулювання розбіжностей облікових даних.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем на вимогу суду першої інстанції документи первинного обліку поданої постачальником холодної води, журнал обліку холодної води за формою, узгодженою сторонами в додатку 5, акту звіряння розрахунку, надано не було.

Аналізуючи доводи апелянта щодо невідповідності даних в актах приймання-передачі послуг, які складені позивачем фактичному використанню холодної води відповідачем, судова колегія вважає, що вони є безпідставними та направлені на уникнення від виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Колегія суддів зазначає, що згідно пункту 2.2.3. договору оплата за надані послуги здійснюється споживачем у безготівковому порядку протягом 20 днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання наданих послуг.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 08.04.2014 року № 911/27/25/13-г, якщо у договорі про надання послуг сторони визначили акт приймання-передачі виконаних робіт суттєвим елементом встановлених між ними правовідносин, то договір як джерело матеріального права у вирішенні спору підлягає застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків (в даному випадку обов'язку з оплати наданих послуг) обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (зокрема, підписанням акту приймання-передачі послуги).

Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено щодо безпідставності твердження відповідача про не настання його обов'язку з оплати наданих послуг у зв'язку з відсутністю факту підписання ним актів приймання-передачі; обов'язок з оплати послуг має місце зі спливом 20 днів з дня отримання відповідних актів, оскільки відповідач безпідставно ухилявся від їх підписання.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції обгрунтовано задоволено позовні вимоги ТОВ "Водоторгприлад" в частині стягнення з відповідача 464 639, 57грн. основного боргу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 4.1.1. договору, споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних від простроченої суми, інфляційні нарахування (в разі, якщо індекс інфляції більше 100 %), за кожен день прострочення, включаючи день внесення плати.

Позивачем заявлена до стягнення пеня в сумі 53 685грн. 54коп. за період з 25.08.2014р. по 06.03.2015р., 37 788грн. 56коп. інфляційних втрат за період з 25.08.2014р. по 31.01.2015р., а також 5 573грн. 68коп. 3 % річних за період з 25.08.2014р. по 06.03.2015р.

Досліджуючи наданий позивачем розрахунок та здійснений розрахунок суду першої інстанції у відповідності до пункту 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013р., колегія суддів приходить до висновку, що не зважаючи на те, що судом першої інстанції під час здійснення розрахунку було допущено технічні помилки у зазначенні періодів, за який було нараховано пеню, інфляційні та 3% річних, суми до стягнення з відповідача пені в розмірі 28 954грн. 44коп., 3 % річних - 2 561грн. 28коп., інфляційних втрат - 33 650грн. 94коп. є вірними, обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам законодавства та приписам договору.

Судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, а не обставини, встановлення яких є необхідним для вирішення справи по суті, зокрема факт підписання актів-приймання-передачі.

Заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача виконати умови договору № 1 "На надання послуг з постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуги з постачання гарячої води" від 01.07.2014р. та прийняти послуги на суму 1 022 343грн. 47коп. шляхом визнання актів приймання-передавання наданих послуг за вересень - грудень 2014 року та січень 2015 року такими, що підписані відповідачем, не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Приписи даної норми кореспондуються зі статтею 20 Господарського кодексу України, якою також закріплені способи захисту суб'єктом господарювання своїх прав і законних інтересів.

Виходячи з наведеного, вимога про підписання відповідачем актів приймання-передачі наданих послуг суперечить встановленим чинним законодавством способам захисту цивільних прав, а тому судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у її задоволенні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, рішення господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. у справі № 920/390/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" в особі Охтирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Брок-Енергія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 19.05.2015р. у справі № 920/390/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 13.07.2015 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.