ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа № 907/250/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

Суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

при секретарі Довгополові А.О.

розглянув апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області № 08-203вих15 (202) від 20.05.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/2411/15 від 28.05.2015 р.)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2015 р.

у справі № 907/250/15 (суддя В. Кривка)

за позовом Прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної ради, м. Ужгород

до відповідача-1 Закарпатського центру туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді, м. Ужгород

та відповідача-2 Приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) „МТС Україна, м. Київ

за участю у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, м. Ужгород

про визнання договору оренди недійсним та звільнення займаного приміщення

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор відділу захисту прав і свобод дітей прокуратури Львівської області (посвідчення № 033559 від 18.05.2015 р.);

від позивача: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача-1: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача-2: ОСОБА_4, представник (довіреність в матеріалах справи).

від третьої особи: не зявився (належно повідомлений);

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України сторонам роз`яснено.

Відводів складу суду в порядку ст. 20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

Причини зміни колегії суддів для розгляду справи, викладені в розпорядженнях голови Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р., від 15.06.2015р. та від 30.06.2015р. Новим складом суду розпочато розгляд справи та завершено прийняттям постанови.

Причини відкладення розгляду справи викладені в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р.

В судове засідання зявились прокурор та представник ПАТ «МТС Україна». Прокурор доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній. Представник ПАТ «МТС Україна» доводи апеляційної скарги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Закарпатський центр туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді та третя особа участі уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. Про час та місце розгляду справи учасники процесу належним чином повідомлялися, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення (а. с. 160, 161, 162) та копією списку згрупованих рекомендованих відправлень Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2015р.. ОСОБА_2 освіти і науки, молоді та спорту Закарпатської облдержадміністрації через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2015 р. (суддя В. Кривка) у справі № 907/250/15 в задоволенні позовних вимог прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної ради до Закарпатського центру туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді та ПАТ „МТС Україна за участю у справі третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання договору оренди недійсним та звільнення займаного приміщення відмовлено повністю. Також вказаним рішенням стягнуто з Закарпатської обласної ради в доход Державного бюджету України 2 436 грн. судового збору.

До висновків, викладених в рішенні, місцевий господарський суд дійшов на підставі ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 28 Закону України «Про позашкільну освіту», ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), встановивши, що приміщення, яке здається в оренду (частина горища будівлі гаражу та приміщення, яке використовуєть навчальним закладом як сарай), не повязане з навчально-виховною, навчально-виробничою чи науковою діяльністю, не може використовуватись в навчально-виховних цілях і не може погіршувати соціально-побутових умов осіб, які навчаються чи працюють у Закарпатському центрі туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Закарпатської області оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі прокурор стверджує те, що обєкт оренди належить позашкільному навчальному закладу, який входить до обєкту освіти. На думку прокурора, укладений між Закарпатським центром туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді та ПАТ «Український мобільний звязок» догвір оренди № 1140/830-0/0610, суперечить вимогам Законів України «Про освіту» (ст. 63) та «Про оренду державного та комунального майна» (ст. 4), у звязку із чим такий має бути визнано недійсним. Наведені обставини скаржник вважає достатніми підставами для скасування оскаржуваного рішення.

ОСОБА_2 освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації та ПАТ «МТС Україна» у своїх відзивах на апеляційну скаргу з доводами апеляційної скарги не погоджується, зазначаючи при цьому, що норми чинного законодавства не містять прямої заборони на передачу майна навчальних закладів в оренду, а лише обмежують використання не за призначенням майна, яке технологічно повязане з навчальним та науковим процесом. Враховуючи те, що орендоване майно не використовується в навчальному процесі, внаслідок укладення договору оренди, не може перешкоджати діяльності позашкільного навчального закладу.

Закарпатська обласна рада у відзиві на апеляційну скаргу також вказує про відсутність заборон у чинному законодавстві про можливість передачі майна освітніх навчальних закладів в оренду і його передача в оренду є можливістю отримання позашкільним навчальним закладом освіти додаткового джерела фінансування. Не погоджується позивач з рішенням суду, яким з нього стягнуто судовий збір за подання позову, сверджуючи про відсутність в бюджеті ради на 2015р. видатків на сплату судового збору за позовами прокуратури та на незацікавленість обласної ради в поданому прокурором позові.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст.101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши в судовому засіданні думку присутніх представників учасників процесу, дослідивши фактичні обставини у справі, зробив висновок, що апеляційна скарга скаржника є необґрунтованою і не підлягає до задоволення. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16 липня 2007 року між Закарпатським центром туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді (далі - Центр) та ЗАТ «Український мобільний зв'язок» (перейменоване у ПАТ «МТС Україна») укладено договір оренди нерухомого майна №1146/830-0/0610, відповідно до п. 1.1. якого (з врахування додаткової угоди № 1 від 01.03.2008р.) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину горища будівлі гаражу для розміщення щогли на розтяжках площею 8 кв. м. та технічний майданчик для розміщення контейнера площею 12 кв. м. (загальною площею 20 кв. м.), що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 8 та знаходиться на балансі Закарпатського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді, згідно плану (Додаток №1).

Вартість майна визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 41 427, 00 грн. без ПДВ. Майно, передається в оренду з метою встановлення обладнання мобільного звязку (надалі обладнання) телекомунікаційної мережі ЗАТ „УМЗ (п.п. 1.2, 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін 5 днів (п. 2.5. договору), але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі.

На виконання умов зазначеного вище договору сторони підписали: акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 29.02.2008р., відповідно до якого, орендар прийняв від орендодавця нерухоме майно, а саме: частину горища адмінбудівлі площею 20 кв. м., яке розміщене за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 8 та знаходиться на балансі Центру; та акт приймання-передачі обєкта оренди від 01.03.2008р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування обєкт оренди, а саме: частина горища будівлі гаражу для розміщення щогли на розтяжках площею 8 кв. м. та технічний майданчик для розміщення контейнера площею 12 кв. м. (загальна площа 20 кв. м.) за адресою: вул. Висока, 8, м. Ужгород. Майно передається орендарю без устаткування та інвентаря.

Прокурор стверджує, що вказаний договір суперечить положенням п. 5 ст. 63 Закону України „Про освіту, відповідно до якого об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням, укладений договір скерований на настання протиправного результату - використання майна, яке повязане із навчальним процесом, не за призначенням, у звязку із чим такий договір слід визнати недійсним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У статті 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Постанова пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначає, що у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до наявного у матеріалах справи Статуту Закарпатського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді (далі - Статут), такий є комунальним профільним позашкільним навчальним закладом, основним напрямком діяльності якого є навчання та виховання учнів у позаурочний та позанавчальний час.

Пункти 7.1. та 7.4. Статуту, майно Центру є спільною власністю територіальних громад селищ, міст Закарпатської області, яке закріплюється за ним на праві оперативного управління і складається з основних фондів та оборотних засобів, вартість яких відображається у самостійному балансі центру. Центр володіє, користується та розпоряджається цим майном на праві оперативноговуправління, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству України, цьому Статуту та колективному договору. Центр має право за погодженням з власником майна та у відповідності з нормативними документами управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації і чинним законодавством України, здавати в оренду підприємствам, організаціям, установам, транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, які йому належать.

Як стверджує Закарпатський центр туризму краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді з метою ефективного використання обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ міст Закарпатської області, відповідно до положень статуту та рішення Закарпатської обласної ради від 16 березня 2006 року №724 „Про здійснення передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад (а.с. 38-39) за погодженням з управлінням освіти і науки облдержадміністрації та управління з питань майна комунальної власності Закарпатської ОДА, ним передано в оренду ПАТ «МТС Україна» горище будівлі гаражу для розміщення щогли на розтяжках площею 8 кв. м. та технічний майданчик для розміщення контейнера площею 12 кв. м (загальною площею 20 кв. м.), що розташовані за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 8.

Згідно 1.2 вказаного Статуту засновником (власником) центру є Закарпатська обласна рада, Уповноваженим органом управління управління освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації. Орган управління майном управління з питань майна комунальної власності Закарпатської обласної державної адміністрації.

Відповідно до пункту 7.4 Статуту Центр має право за погодженням з власником майна та у відповідності до нормативних документів управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації і чинного законодавства України, здавати в оренду підприємствам, організаціям, установам транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, які йому належать, а також списувати їх з балансу, надавати безкоштовні в тимчасове користування або позику належні йому основні засоби.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про освіту» (у редакції чинній на момент укладення договору) встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. При цьому додатковими джерелами фінансування законом визначено, зокрема доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Частина 5 ст. 63 цього ж Закону містить положення відповідно до якого об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Оскільки орендодавцем за спірним договором оренди виступає позашкільний навчальний заклад, відносини, які регулюють можливість ним передачі в оренду майна, яке знаходиться в нього на балансі регулюється Законом України «Про позашкільну освіту» N 1841-III від 22.06.2000р. (далі Закон № 1841-ІІІ).

Статтею 26 вказаного закону визначено, що фінансування державних, комунальних і приватних позашкільних навчальних закладів може здійснюватися також за рахунок додаткових джерел фінансування, не заборонених законодавством України, зокрема, внаслідок отримання коштів від надання в оренду приміщень, обладнання.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1841-ІІІ державні, комунальні і приватні позашкільні навчальні заклади можуть надавати платні послуги відповідно до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та у порядку, встановленому спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі освіти, за погодженням з Міністерством фінансів України та центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Цією ж нормою встановлено, що платні послуги не можуть надаватися державними або комунальними позашкільними навчальними закладами замість або в межах освітньої діяльності, визначеної навчальними планами і програмами.

Згідно Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, який затверджено Постановою КМ України № 38 від 20.01.1997р. (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) одним із видів платних послуг є здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді (п. 4 розділ 9 Переліку).

Наведене вище свідчить про те, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини по справі передбачена можливість отримання позашкільними закладами освіти додаткового джерела фінансування з надання платних послуг, внаслідок здавання в оренду належного майна, з умовою однак, щодо можливості передачі в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю та у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. При цьому ці платні послуги не можуть надаватися державними або комунальними позашкільними навчальними закладами замість або в межах освітньої діяльності.

З умов укладеного договору видно, що обєктом спірного договору оренди по даній справі є: горище будівлі гаражу для розміщення щогли на розтяжках площею 8 кв. м. та технічний майданчик для розміщення контейнера площею 12 кв. м (загальною площею 20 кв. м.), що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 8.

Ця обставина учасниками спору не заперечується.

Відповідно до проведеного власником майна комісійного обстеження ефективності використання майна (обєкта оренди), що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ міст Закарпатської області, оформленого актом від 20.03.2015р., із здійсненням фото фіксації встановлено, що передана в оренду: частина горища будівні гаражу та частина будівлі (примішення), яка використовується навчальним закладом як сарай не може використовуватись в навчально-виховних цілях (відсутнє: опалення, освітлення, водопостачання, каналізація, тощо).

Також у вказаному акті комісією встановлено, що передання даних обєктів в оренду не може перешкоджати діяльності позашкільного навчального закладу.

Таким чином, не обгрунтованими є твердження прокурора про те, що передане в оренду майно може використовуватися у навчальному процесі, і що внаслідок укладення договору оренди можливість такого його використання виключається, та про те , що укладення даного договору погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються чи працюють у цьому навчальному закладі.

Враховуючи наведені вище обставини справи та норми матеріального права, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Аналогічні правові висновки зроблено судом касаційної інстанції у справах №925/1800/13 (постанова від 14.05.2014р.), № 906/1843/13 (постанова від 02.07.2014р.).

У п. 4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повної або часткової відмови в позові стягує судовий збір з визначеного прокурором позивача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючи викладене вище положення постанови пленуму та виходячи із норм ст. 49 ГПК України, колегія суддів вважає, що витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з Закарпатської обласної ради.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2015р. у даній справі без змін.

2. Стягнути з Закарпатської обласної ради (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4; ) в доход державного бюджету (банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок: 2006) 1218 грн. судового збору за перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.07.2015 року

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Давид Л.Л.

ОСОБА_1