ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р.Справа № 922/2574/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Регіон Ріелті Груп", м. Київ
до ТОВ "Дурга" м. Харків
про стягнення 8180999,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - юр. Черняка І.Ю. ( довіреність від 11.06.2015 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму коштів 8180999,00 грн., які були перераховані в якості пайового фінансування за договором №10-12/07 від 10.12.2007 р., в редакції договору про внесення змін та доповнень від 27.11.2012 р. Свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем зобов'язань за договором №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р. в редакції договору про внесення змін та доповнень від 27.11.2012 р. щодо передачі позивачу об'єкту будівництва та належним чином оформлених документів на право власності на вказаний об'єкт будівництва.

Розгляд справи відкладався неодноразово у зв'язку з неявкою представника позивача та ненаданням позивачем витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 р. за клопотанням відповідача строк вирішення спору був продовжений до 08.07.2015 р.

Представник позивача надав заяву без номеру від 24.06.2015 р. про відкладення розгляду справи в зв'язку із зайнятістю в іншому суді.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за необхідне відхилити її як необґрунтовану та не підтверджену документально.

Позивач надав письмове правове обґрунтування.

Відповідач надав клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з ЄДР.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Відповідач не надав відзив на позов та витребувані документи суду.

Представник відповідача проти позову заперечує усно, посилаючись на те, що договір про внесення змін та доповнень від 27.11.2012 р. є неукладеним.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

10.12.2007 р. сторонами був укладений договір про пайову участь у будівництві №10-12/07 (надалі - договір), за яким забудовник (відповідач) залучає учасника (позивача) до будівництва (реконструкції) комерційної нерухомості на умовах пайового фінансування і сторони визначають порядок погашення (припинення) боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору об'єктом будівництва є двоповерхова нежитлова будівля - торговельний комплекс, загальною проектною площею 3440,00 м.кв., розташована за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 35.

Пунктом 1.4 зазначеного договору сторони визначили, що терміном закінчення будівництва та введення об'єкту будівництва в експлуатацію є 20.03.2009 р.

Згідно з п. 1.5 договору після закінчення будівництва та прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію забудовник забезпечує погашення (припинення) боргових зобов'язань перед учасником, шляхом підписання акту приймання-передавання та передачі йому нежитлового приміщення, визначеного в п. 1.6 цього договору, з усією необхідною технічною та виконавчою документацією, складання якої передбачено законодавством, будівельними нормами та правилами.

Відповідно до пунктів 2.1, та 2.2 вказаного договору учасник взяв на себе зобов'язання сплатити відповідачеві 13635000,00 грн., які спрямовуються забудовником на фінансування, проектування, будівництво та введення в експлуатацію об'єкту будівництва.

Фінансування мало здійснюватись з розстрочкою у відповідності до графіку, передбаченому п. 2.4 договору до 20.02.2009 р.

На виконання своїх зобов'язань за договором позивач протягом 2007 - 2008 років перерахував відповідачу тільки 8180999,00 грн.

31.08.2009 р. сторонами був укладений договір про внесення змін до договору №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р., яким змінено редакцію пункту 10.1 договору, чим продовжено строк дії договору до 31.12.2010 р.

28.12.2010 р. сторонами був укладений договір про внесення змін до договору №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р., яким змінено редакцію пункту 10.1 договору, чим продовжено строк дії договору до 31.12.2013 р.

27.11.2012 р. сторонами було підписано в простій письмовій формі договір про внесення змін та доповнень до договору №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р. (договір про внесення змін), за яким сторони домовились про припинення будівництва об'єкту будівництва, яке здійснювалось за договором №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р., та про передачу у власність позивачеві об'єкта будівництва з усіма результатами фактично виконаних будівельних робіт, а також виклали договір №10-12/07 про пайову участь у будівництві від 10.12.2007 р. у новій редакції.

Згідно з п. 1.5 договору, в редакції договору про внесення змін, учасник на підставі цього договору набуває право власності на об'єкт будівництва та здійснює оформлення на нього права власності, як на об'єкт незавершеного будівництва у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.4 договору в новій редакції загальна ціна договору становить 8180999,00 грн., яку учасник зобов'язується перерахувати забудовнику до 27.11.2012 р.

Згідно з п. 3.1 договору забудовник взяв на себе зобов'язання передати учаснику за актом приймання-передачі весь об'єкт будівництва, оригінали усіх документів, пов'язаних з об'єктом будівництва та один примірник листа-відмови від земельних ділянок, на яких розташований зазначений об'єкт.

Як вбачається зі змісту договору про внесення змін, зазначений договір передбачає перехід права власності на об'єкт незавершеного будівництва від відповідача (забудовника) до позивача (учасника).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Отже, чинне законодавство України передбачає можливість укладання договорів, які передбачають перехід прав власності на об'єкт незавершеного будівництва за умови попередньої реєстрації права власності на такий об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно з ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, на об'єкти незакінченого будівництва, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, розповсюджується правовий режим нерухомого майна.

У відповідності до положень ст. 657 ЦК України (в редакції, чинній на 27.11.2012 р.) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договір про внесення змін передбачає перехід права власності від відповідача до позивача на об'єкт незавершеного будівництва, то зазначений договір підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак, як свідчать матеріали справи, договір про внесення змін складено у простій письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на 27.11.2012 р.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки договір про внесення змін був складений у простій письмовій формі, в той час, як за вимогами ЦК України цей договір потребував нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то він є неукладеним. А відтак не призводить до виникнення у його сторін будь-яких взаємних прав та обов'язків.

За таких обставин, для позивача та відповідача є обов'язковими положення договору в первісній редакції станом на 26.11.2012 р.

Як свідчать матеріали справи, позивач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання з фінансування будівництва відповідачем об'єкту нерухомості, сплативши лише 8180999,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань з фінансування будівництва об'єкту, відповідач був позбавлений можливості закінчити будівництво об'єкту у строк, встановлений п. 1.4 договору. Отже, з його боку відсутнє прострочення виконання зобов'язань за цим договором.

За таких обставин відсутні будь-які належні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 8180999,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 181, 210, 331, 612, 613, 640, 657 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 30.06.2015 р.

Суддя В.І. Ольшанченко