ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа № 922/4352/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Россолов В.В., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

ДВС - Сприндис А.С. (довіреність від 25.04.2015 року);

позивача - Мельник В.В. (довіреність №14-93 від 18.04.2014 року),

відповідача- Сивак А.Ю. (довіреність №24 від 30.12.2011 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. №3220Х/1-38) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26 травня 2015 року, прийняту за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу Державної виконавчої служби

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки, Дергачівського району, Харківської області

про стягнення 355198,49 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 травня 2015 року (суддя Суслова В.В.) у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області - відмовлено.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та задовольнити скаргу позивача дії ВДВС, визнати незаконними дії ВДВС Дергачівського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14; визнати незаконною постанову від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що 3% річних за період з 02.12.2013 року по 27.12.2013 року та інфляційні втрати за грудень 2013 року є підтвердженими станом на 01.01.2013 року, оскільки фактично є складовою частиною заборгованості за природний газ, поставлений протягом жовтня-грудня 2012 року, у зв'язку з чим зупинення виконавчого провадження на підставі п.15 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» є правомірним. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

ВДВС Дергачівського районного управління юстиції надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому, зазначає, зокрема, що державний виконавець, при винесенні оскаржуваної постанови про зупинення виконавчого провадження, керувався п.15 ч.1 ст.37, абз.5 ч.2 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження»; документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що була додана до заяви, яка надійшла до державного виконавця 02.02.2015 року. Просить в задоволенні скарги позивача на дії державного виконавця відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та ДВС, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 листопада 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 102264,44 грн. 3% річних, 248843,47 грн. інфляційних втрат, 7022,16 грн. судового збору. В частині стягнення 3% річних у розмірі 4090,58 грн. - відмовлено (а.с.66 т.1).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року у даній справі вказане рішення залишено без змін (а.с.113 т.1).

На виконання рішення суду 05.12.2014 року господарським судом Харківської області було видано наказ (а.с.75 т.1).

Постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області від 26.02.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 46656644 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14 (а.с.172 т.2).

Постановою відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області від 05.03.2015 року виконавче провадження зупинено на підставі п. 15 ст. 37 Закону Україні "Про виконавче провадження" (а.с.136 т.1).

Вказана постанова мотивована тим, що боржник включений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Позивач звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, оскільки, на його думку, заборгованість відповідача, яка підлягає стягненню, утворилась після 01.01.2013 року, не була підтверджена учасниками розрахунків станом на вказану дату, у зв'язку з чим стягнення цієї заборгованості здійснюється в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження», а механізм, встановлений ЗУ «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», у даному випадку не застосовується. Просить суд: визнати незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП № 46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі № 922/4352/14; визнати незаконною постанову від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП № 46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі № 922/4352/14.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.2 ст.1 ЗУ «Про державну виконавчу службу України» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та у порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень, яке полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках та на підставі, визначених законом.

Згідно положень п. 15 ч. 1 ст. 37, абзацу 5 ч.2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження": виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплекс до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" на визначений вказаним Законом строк дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (далі-Закон), його дія поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Згідно п.3.7 ст.3 вказаного Закону, на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процесі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону, заборгованість - це підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка, зокрема, підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена.

Поняття розрахункової дати наведено у п. 1.8. статті 1 Закону, відповідно до якого розрахункова дата - дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів; розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2013 року.

Конституційним судом України в рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 року надано офіційне тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»:

- в аспекті конституційного звернення (в тому числі з питання чи є факт внесення підприємств до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до закону № 2711, безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження) положення пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23 червня 2005 року N 2711-IV, з наступними змінами, треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

- внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Отже, внесення підприємства до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості не є єдиною підставою для зупинення виконавчого провадження.

Заборгованість має бути визначена в порядку вказаного вище закону та бути визначеною сторонами (учасниками розрахунків за процедурою, визначеною у законі № 2711) станом на 01.01.2013 року.

Судова колегія приймає до уваги, що остаточно об'єми поставленого газу та вартісні зобов'язання за поставлений природний газ були сторонами визначені лише в листопаді-грудні 2013 року, про що свідчать коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 14.11.2013 ( а.с.18,т.1), коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 14.11.2013 року (а.с.20,т.1) та акт приймання-передачі природного газу від 14.11.2013 року( а.с.21,т.1).

З обставин справи вбачається, що заборгованість у відповідача перед позивачем за поставлений природний газ була припинена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» № 01-12/2160 від 27.12.2013 р.

Так, у вказаній заяві відповідача (а.с.27-30,т.1) вказано, що ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» заявляє про повне припинення зобов'язання перед НАК «Нафтогаз України» на суму 675261102,24 шляхом зарахування зустрічних зобов'язань перед НАК «Нафтогаз України» перед ПАТ «Харківська ТЕЦ-5 на підставі статті 601 ЦК України.

Таким чином, зобов'язання відповідача за основним боргом було припинене на підставі цивільно - правового закону (ст. 601 ЦК України), а не в порядку списання боргу за процедурою, передбаченою законом України № 2711, тобто цей борг не визначався в порядку вказаного закону.

02.10.2014 року позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення інфляційних нарахувань і 3% річних, які він обрахував за період з 02.12.2013 року по 27.12.2013 року.

Отже, період утворення боргу також не відповідає вимогами Закону № 2711.

Крім того, слід врахувати, що борг зі сплати інфляційних втрат та 3% може виникнути тільки після заявлення його кредитором. До подання відповідних вимог заборгованість, обрахована в порядку ст. 625 ЦК України, не існує.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області стягнуто з відповідача суму інфляційні нарахування та 3% річних за період з 02.12.2013 року по 26.12.2013 року.

Вказане рішення прийнято судом 18.11.2014 року.

Отже, суми 3% річних та інфляційних нарахувань не існували, не були та не могли бути підтвердженими учасниками розрахунків станом на 01.01.2013 року, як того вимагає закон та про що зазначає в своєму рішенні Конституційний суд.

Крім того, судова колегія зазначає, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних є правом сторони, неможливо вважати узгодженою таку суму заборгованості до винесення судового рішення з цього приводу, оскільки сторона могла і не звернутись до суду з відповідним позовом. У такому разі заборгованість зі сплати таких сум взагалі б не існувала.

Суми інфляційних нарахувань та 3% річних виникли та остаточно були визначені тільки в рішенні господарського суду Харківської області, яке прийнято 18.11.2014 року.

Слід також прийняти до уваги, що 3% річних та інфляційні нарахування не підпадають під поняття боргу в розумінні Закону України № 2711, оскільки відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України № 2711 заборгованість - це підтверджена учасниками розрахунків сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи, послуги…., у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена( на розрахункову дату), тоді як Інфляційні нарахування і 3% річних не є штрафними санкціями.

Враховуючи, що заборгованість, яка була предметом спору у даній справі та стягнення якої здійснюється в рамках виконавчого провадження ВП №46656644, станом на розрахункову дату не існувала та не була підтверджена учасниками розрахунків, державним виконавцем було незаконно винесено постанову від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644.

Доводи відповідача про відсутність обов'язку державного виконавця перевіряти період виникнення заборгованості спростовуються вимогами статті 11 та пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" щодо зобов'язання державного службовця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, цим Законом та Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", а отже мають бути враховані висновки за рішенням Конституційного суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012.

Суд також не приймає посилання боржника на те, що його правова позиція відповідає позиції Вищого господарського суду України, що викладена в постановах від 31.03.2015 року у справі №904/2745/13, від 08.04.2015 року у справі №904/6970/13, від 14.04.2015 року у справі №904/4389/13, оскільки рішеннями суду по вказаних справах була стягнута заборгованість за енергоносії, яка виникла до 01.01.2013р.

Одночасно позиція Вищого господарського суду України про те, що положення Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не розповсюджується на стягнення заборгованості з відповідних підприємств, що виникла після 01.01.2013р., викладена в постанові від 25.02.2015р. у справі № 910/17078/13.

За результатами розгляду скарги господарським судом виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9).

Заявник (позивач) просив визнати постанову ДВС незаконною. Таке формулювання вимог є помилковим, але не є підставою у відмові в їх задоволенні.

Судова колегія вважає, що за змістом мотивувальної частини заяви позивача його вимоги стосуються саме визнання акту недійсним.

З огляду на вищевикладене, враховуючи п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9, колегія суддів дійшла висновку, що дії ВДВС Дергачівського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14 є незаконними. Постанова державного виконавця ВДВС Дергачівського районного управління юстиції від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 винесена з порушенням п.15 ч.1 ст.37, абзацу 5 ч.2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та п.3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", у зв'язку з чим доводи скаржника є правомірними і тому підлягає визнанню її недійсною.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 26.05.2015 р. у справі № 922/4352/14 винесена при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача - задоволенню.

Керуючись статтями 22, 99, 102, п. 2 статті 103, п.1.ч.1 ст.104, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.05.2015 року у справі №922/4352/14 скасувати.

Скаргу позивача задовольнити.

Визнати незаконними дії ВДВС Дергачівського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14.

Визнати недійсною постанову ВДВС Дергачівського районного управління юстиції від 05.03.2015 року про зупинення виконавчого провадження ВП №46656644 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.12.2014 року у справі №922/4352/14.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 922/4352/14 підписано 10.07.2015 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Черленяк М.І.