УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.06.2015Справа № 910/15895/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ"

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", відповідача-2: Романчука Олександра Володимировича

про відшкодування шкоди в порядку регресу 3 254,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 664 від 22.04.2015 р. (вх. № 15895/15 від 22.06.2015) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального кодексу України викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р. було затверджено "Уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" (далі - стандарт). Вказаний стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (п. 1.1 стандарту).

В п. 5.7 стандарту передбачено, що назва організації - автора документа повинна відповідати назві, зазначеній у його установчих документах. Скорочену назву організації зазначають тоді, коли її офіційно зафіксовано в статуті (положенні про організацію). Скорочену назву подають у дужках (або без них) нижче повної, окремим рядком у центрі.

Фактично у позовній заяві найменування позивача вказано зі скороченнями - АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ".

При цьому до позовної заяви додано витяг зі Статуту позивача, який містить тільки пункти 19.4 - 19.7, 20.1, 20.2 Статуту, однак вказані пункти не містять відомостей щодо повного або офіційно зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі скороченого найменування позивача саме як АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ".

Водночас, додана до позовної заяви виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (серія АВ № 678387) стсовно позивача станом на 21.05.2013 свідчить, що повним найменування позивача є Приватне акціонерне товариство "Стрпхова група "Ю.БІ.АЙ".

Отже, у позовній заяві не вказано повного найменування позивача.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Відповідно до абз. 2 п.п 3.1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Як вбачається з доданої до позовної заяви виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (серія АВ № 678387) стсовно позивача станом на 21.05.2013, адресою місцезнаходження останнього є наступна адреса: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 48, офіс 708, тоді як фактично у позовній заяві міститься інша адреса позивача: 04071, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49.

Дані про внесення змін до єдиного державного реєстру стосовно місцезнаходження юридичної особи позивача (після 21.05.2013) в позовній заяві відсутні, а як свідчать додатки до позовної заяви, до останньої такі документи і не додавались.

Отже, у позовній заяві не вказано місцезнаходження позивача.

Наведене свідчить про недодержання позивачем вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в наведеній нормі чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, порушено правила об'єднання вимог.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем заявлені такі позовні вимоги:

1) стягнути в порядку регресу із Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 2254,11 грн.;

2) стягнути з Романчука Олександра Володимировича суму франшизи за умовами Полісу в розмірі 1000,00 грн.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

З наведеної правової норми вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Такий випадок передбачений, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, яка відносить до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, навіть у тому випадку, коли учасник є фізичною особою, яка не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Проаналізувавши вищевикладене, враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що Романчук Олександр Володимирович набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності, суд звертає увагу, що спір про стягнення в порядку регресу з Романчука Олександра Володимировича суми франшизи за умовами Полісу в розмірі 1000,00 грн. не підлягає розгляду в господарських судах України.

Приписом ч. 3 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, зазначене є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява № 664 від 22.04.2015 р. не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега