номер провадження справи 7/60/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 Справа № 908/3450/15

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району, м. Запоріжжя.

до відповідача: Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м. Запоріжжя.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

від позивача: Волошина М.В., довіреність № 62/2019 від 05.01.2015р.;

Бєлікова О.С., довіреність № 157/20-19;

від відповідача: не з'явився.

Заявлено позов Концерну "Міських теплових мереж" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району до Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення 432 715 грн. 71 коп., яка складається з 329 738 грн. 18 коп. основного боргу, 38 933 грн. 29 коп. суми пені, 2 070 грн. 30 коп. 3% річних, 61 973 грн. 94 коп. суми індексу інфляції.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/60/15, судове засідання призначено на 23.06.2015р.

Ухвала суду була направлена в установленому законом порядку на адреси, зазначені позивачем у позовній заяві.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

Відповідно до п. п. 3.9.2, 3.9.3 Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Крім того, неявка в судове засідання представників сторін не звільняє сторони від обов'язку і не позбавляє можливості надати необхідні матеріали, які судом витребувані чи сторони хотіли б надати до справи.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

На виконання вимог ухвали суду від 02.06.2015р. по справі № 908/3450/15 через канцелярію суду 12.06.2015р. представником позивача надані доповнення до матеріалів справи. (доповнення з додатками долучені до матеріалів справи). Також, позивачем наданий витяг з ЄДР щодо місцезнаходження відповідача, станом на 12.06.2015р., згідно з яким, відповідач зареєстрований в ЄДР за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві за якою направлялися ухвали суду.

22.06.2015р. представником відповідача, через канцелярію господарського суду, надано клопотання, в якому відповідач просить суд справу № 908/3450/15 розглянути без його участі представника та за наявними у справі матеріалами.

Клопотання подано згідно ст. 22 ГПК України, прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання 23.06.2015р. представник відповідача не з'явився, відзив на позовну заяву та заперечень, підтверджених належними доказами, відповідач не надав, правом на захист своїх інтересів не скористався.

В судовому засіданні 23.06.2015р., представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за клопотанням представників позивача.

Спір розглянуто згідно зі ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Розгляд справи закінчено 23.06.2015р. оголошенням рішення суду в повному об'ємі в присутності представників позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в тому числі шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 ЦК України, «Правила користування тепловою енергією», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007р. за № 1198, ЗУ «Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ст. ст. 193, 230 ГК України, ст. ст. 1, 2, 22, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України.

Між Концерном „Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну „МТМ" Жовтневого району м. Запоріжжя (надалі - позивач; теплопостачальна організація) та Державним підприємством "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (надалі - відповідач; споживач) був укладений договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 600083 від 01.09.2006 року (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в термін та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач в період з листопада 2014 року по квітень 2015 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 329 738 грн. 18 коп., що підтверджується актами приймання-передачі та рахунками, копії яких долучено до матеріалів справи, а саме:

- рахунок; акт п/п від 30.11.2014р. на суму 11 179 грн. 31 коп.;

- рахунок; акт п/п від 31.12.2014р на суму 64 177 грн. 61 коп.;

- рахунок; акт п/п від 31.01.2015р. на суму 91 300 грн. 04 коп.;

- рахунок; акт п/п від 28.02.2015р. на суму 90 124 грн. 33 коп.;

- рахунок; акт п/п від 31.03.2015р. на суму 50 555 грн. 72 коп.;

- рахунок; акт п/п від 30.04.2015р. на суму 22 401 грн. 17 коп.;

На виконання умов договору, позивач, як постачальник товару, виконав умови даного договору.

Відповідач за відпущену теплову енергію в установленому договором порядку і строк не розрахувався.

Факт поставки теплової енергії підтверджується актами приймання-передачі (доданими до матеріалів справи).

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 6.2 договору, розрахунковим періодом - є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3. договору, оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються споживачем на підставі акту приймання - передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 6.6. договору, споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: Вул. Артема, буд № 79-А, документи за розрахунковий період: рахунок - фактуру; акт приймання - передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ); акт звіряння розрахунків (за вимогою споживача).

Позивачем направлялись на адресу відповідача акти та рахунки (докази направлення рахунків та актів приймання - передачі теплової енергії на адресу відповідача долучені до матеріалів справи).

Згідно з п. 6.6.1 договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання.

Згідно з п. 6.6.2 договору «У разі неотримання Акту приймання - передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.6.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період».

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії, на адресу Концерну «МТМ» не надав, тобто фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 (надалі - правила), споживач зобов'язаний дотримуватись вимог договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 329 738 грн. 18 коп. боргу за спожиту теплову енергію. (розрахунок заборгованості долучений до матеріалів справи).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 5882-04 від 06.05.2015р. про погашення заборгованості за теплову енергію (копії претензії та реєстру відправленої заказної кореспонденції долучені до матеріалів справи), однак відповідач відповідач на претензію відповіді не надав, заборгованість не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, та те, що на момент розгляду спору по суті, відповідачем не надано доказів погашення заборгованості і заборгованість підтверджена матеріалами справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 329 738 грн. 18 коп. боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем, на підставі п. 7.2.8. договору, пред'явлена до стягнення сума пені, за період з 26.12.2014р. по 27.05.2015р., в розмірі 38 933 грн. 29 коп. (розрахунок пені перевірений судом та долучений до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідальність споживача за несвоєчасну оплату вартості отриманої теплової енергії в терміни, встановлені п.6.4 договору закріплено в п 7.2.8., яким передбачено нарахування пені в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію. Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від 22.11.1996 року за прострочку грошових зобов'язань боржники платять кредиторам пеню в розмірі, який встановлюється договором, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, в який стягується пеня.

Згідно п. 7.2.8. договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну встановленого у пункті 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу ( але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. З Закону України „Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 38 933 грн. 29 коп. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 61 973 грн. 94 коп. грн. втрат від інфляції за період з січня 2015р. по квітень 2015р. та 2 070 грн. 30 коп. 3 % річних за період з 26.12.2014р. по 27.05.2015р. (розрахунок індексу інфляції та 3 % річних перевірено судом та долучено до матеріалів справи).

Ч. 1, 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом, щодо окремих видів зобов'язань, може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеного вимога позивача про стягнення з відповідача 61 973 грн. 94 коп. грн. втрат від інфляції та 2 070 грн. 30 коп. 3 % річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району до Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, поскільки спір доведено до судового розгляду з його вини.

Керуючись ст. ст. 509, 549, 611, 625, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району до Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, () на користь Концерну "Міські теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 329 738 (триста двадцять дев'ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 18 коп. основного боргу.

Видати наказ.

Стягнути з Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, () на користь Концерну "Міські теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 38 933 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 29 коп. пені, 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн. 30 коп. 3 % річних, 61 973 (шістдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн. 94 коп. суми індексу інфляції, 8 654 (вісім тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 31 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Присутнім в судовому засіданні представникам позивача судом роз'яснена ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет