РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/8813/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст»про стягнення 996827,08 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Бойко В.М. - представник за довіреністю;

Бойко А.В. - представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позивач зазначив, що всупереч умовам укладеного між ним і відповідачем договору поставки № 274/14 від 27.11.2014, відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 763438 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 763438 грн. заборгованості за договором поставки, 138751,28 грн. інфляційних втрат, 5959,02 грн. трьох відсотків річних та 88678,78 грн. пені.

16.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у зв'язку з частковим погашенням відповідачем існуючої заборгованості, відповідно до якої сума заборгованості за договором поставки складає 645040 грн., сума інфляційних втрат - 260549,21 грн., трьох відсотків річних - 10213,73 грн., пені - 173777,49 грн.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 ГПК України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2014 між ТОВ «Подільський край» (далі - позивач, Постачальник) та ТОВ «Ренесанс Траст» (далі - відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 274/14, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця у зумовлений строк борошно 1-го ґатунку безтарне (далі - товар), а Покупець - прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену договором суму.

Згідно з п.п. 1.3, 1.5, 1.6 договору, загальна кількість, ціна та вартість товару визначається згідно з накладними.

Розділом 2 договору сторони визначили строки і порядок поставки товару, відповідно до якого поставка товару здійснюється Постачальником на підставі заявок, що надходять від Покупця. Строк поставки товару - два робочих дня з моменту отримання Постачальником замовлення від покупця. Приймання-передача здійснюється за кількістю згідно з товаро-супровідними документами, а за якістю - згідно з відповідним посвідченням якості товару.

Згідно з п. 3.1 договору, Покупець зобов'язаний здійснити оплату кожної партії товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів від дати поставки товару.

Розділом 5 договору сторони погодили, що у випадку порушення своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. У випадку порушення Покупцем умов оплати товару, передбачених п. 3.1 договору, Постачальник має право стягнути, а Покупець зобов'язаний протягом 7 календарних днів з дати отримання від Постачальника відповідної письмової вимоги сплатити Постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до п. 7.1 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання (27.11.2014) та діє по 31.12.2015, але в будь-якому випадку до його остаточного виконання.

Як встановлено судом, позивачем у власність відповідача протягом листопада 2014 року - лютого 2015 року передано товар на загальну суму 1898678 грн., що підтверджується наступним: видаткова накладна № Д00000195 від 28.11.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000154 від 28.11.2014); видаткова накладна № Г00000016 від 01.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000154 від 28.11.2014); видаткова накладна № Г00000020 від 02.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000154 від 28.11.2014); видаткова накладна № Г00000026 від 03.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000154 від 28.11.2014); видаткова накладна № 100000030 від 04.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000154 від 28.11.2014); видаткова накладна № Г00000050 від 05.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № Г00000054 від 06.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № 100000055 від 08.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № Г00000059 від 09.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № 100000062 від 10.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № Г00000081 від 11.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № Г00000101 від 12.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна № 100000109 від 15.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000178 від 05.12.2014); видаткова накладна №100000111 від 16.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000193 від 12.12.2014); видаткова накладна № Г00000115 від 17.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000193 від 12.12.2014); видаткова накладна № Г00000119 від 18.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000193 від 12.12.2014); видаткова накладна № Г00000143 від 19.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000194 від 15.12.2014); видаткова накладна № Г00000152 від 23.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000194 від 15.12.2014); видаткова накладна № Г00000156 від 24.12.2014 (довіреність на отримання ТМЦ № 000194 від 15.12.2014); видаткова накладна № С00000100 від 28.01.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000036 від 28.01.2015); видаткова накладна № С00000102 від 29.01.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000036 від 28.01.2015); видаткова накладна № С00000107 від 30.01.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000036 від 28.01.2015); видаткова накладна №С00000111 від 31.01.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000036 від 28.01.2015); видаткова накладна № Л00000019 від 03.02.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000036 від 28.01.2015); видаткова накладна № Л00000027 від 04.02.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000058 від 04.02.2015); видаткова накладна № Л00000050 від 07.02.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000058 від 04.02.2015); видаткова накладна № Л00000051 від 08.02.2015 (довіреність на отримання ТМЦ № 000058 від 04.02.2015).

В той же час, як вбачається з довідок ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» (вих. № 53/ІІІ від 13.03.2015, вих. 121/ІІІ від 08.05.2015) про надходження коштів на поточний рахунок позивача № 2052, та розрахунків, долучених позивачем до заяви про зменшення позовних вимог, оплата за поставлений товар здійснена відповідачем лише частково, внаслідок чого, станом на 16.06.2015, за відповідачем існує заборгованість за договором поставки в сумі 645040 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 21 від 23.02.2015, з вимогою сплатити існуючу заборгованість та неустойку за порушення строків оплати поставленого товару на підставі п. 5.2 договору, однак зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 6 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт невиконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати поставленого товару підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи належним чином доведений факт існування заборгованості відповідача за договором поставки № 274/14 від 27.11.2014 в сумі 645040 грн., в зв'язку з чим зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання зі сплати 73787,85 грн., що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування на цю суму та стягнення інфляційних втрат і 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, та пені на підставі п. 5.2 договору, ст.ст. 546, 549 ЦК України.

Перевіривши наведені позивачем у позові та долучені до заяви про зменшення позовних вимог розрахунки вищевказаних санкцій, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача 173777,49 грн. пені, 10213,73 грн. трьох відсотків річних та 260549,21 грн. інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну вірність, в зв'язку з чим вважає за належне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача зазначених сум.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Оскільки часткове погашення суми заборгованості здійснене відповідачем лише після звернення позивача до суду та сплати ним судового збору, розмір судового збору не підлягає зменшенню і частковому поверненню на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір», та, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» (01014, м. Київ, пров. Мічуріна, 3/2 літ. А; ідентифікаційний код 34415593) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край» (21100, м. Вінниця, вул. Тарногродського, 44; ідентифікаційний код 31189358) 645040 (шістсот сорок п'ять тисяч сорок) грн. заборгованості за договором поставки, 260549 (двісті шістдесят тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 21 коп. інфляційних втрат, 10213 (десять тисяч двісті тринадцять) грн. 73 коп. три відсотки річних, 173777 (сто сімдесят три тисячi сімсот сімдесят сім) грн. 49 коп. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 19936 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 54 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко