ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 925/895/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом виконувача обовязків прокурора міста Черкаси в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до гаражного автокооперативу «Автомобіліст», м. Черкаси, вул. Маршала Конєва, 8

про внесення змін до договору оренди землі,

за участю представників сторін:

прокурор: Різник Ю.С. прокурор відділу прокуратури за посадою;

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 голова правління кооперативу за посадою,

ВО прокурора міста Черкаси звернувся в господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради з позовом до гаражного автокооперативу «Автомобіліст» про внесення змін до договору оренди землі в частині грошової оцінки та ставки оплати за користування земельною ділянкою під кооперативом.

Прокурор вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Вказує на вимоги Закону про збільшення ставки плати за землю до 3% та проведену грошову оцінку спірної земельної ділянки.

Представник позивача вимоги підтримав та вказує, що грошову оцінку земельної ділянки міська рада не проводить. Рада лише використовує дані, що направляються з Держземагентства. Письмові пропозиції на внесення змін до договору були направлені відповідачу. Надано листування з відповідачем стосовно спірної земельної ділянки.

Представник відповідача вимоги заперечив та вказує, що міська рада зловживає своїм правом, намагається поповнити бюджет за рахунок малозабезпечених членів автокооперативу. Спірна земельна ділянка розміщена на місці скотомогильника та звалища, немає ніяких паркових зон та поліпшеної інфраструктури, на чому наполягає позивач. Фактично міська рада підвищила плату за землю в 6-8 раз, що вплине на надходження коштів в кооператив на організацію охорони та безпеки. Просить в позові відмовити, оскільки дані, визначені в грошовій оцінці землі неправдиві. Надано документи листування з міською радою.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

Рішенням ОСОБА_1 міською ради від 22.06.2004р. №5-648 та п. 10 від 31.03.2005р. №8-77 гаражному автокооперативу «Автомобіліст» надано в оренду на 49 років земельну ділянку по вул. Конєва, 8 в м. Черкаси під розміщення індивідуальних гаражів.

Площа земельної ділянки 37851,83 кв.м. Цільове призначення ділянки землі транспорту.

05.07.2005р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки. Договір належним чином зареєстровано в Центрі ДЗК.

Нормативна грошова оцінка на момент укладення договору становить 2520553 грн. п. 2.4 договору (а.с. 16).

Річна орендна плата встановлена в 3% від грошової оцінки землі і на час укладення договору становить 756 грн.

Ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначено істотні умови договору, зокрема: орендна плата та умови її перегляду.

Також позивач наполягає на встановленні відповідальності відповідача за нецільове використання землі штраф у розмірі 12% нормативної грошової оцінки землі в рік, за весь час нецільового використання - до усунення порушення.

Таким чином, на даний час згідно з умовами Договору для Орендаря встановлено орендну плату у розмірі 756 грн. в рік, що суперечить вимогам чинного законодавства про плату за землю, завдає шкоди інтересам держави, адже не сприяє наповненню бюджету та є підставою для звернення прокурора до суду з позовною заявою для захисту інтересів держави стосовно отримання справедливої плати за користування земельною ділянкою.

Ухилення відповідача від підписання змін до договору стало підставою звернення прокурора та позивача до суду для захисту порушеного права та приведення договору оренди землі у відповідність до чинного законодавства.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування додаткових доказів від сторін.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення сторін та прокурора, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони у справі є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування та уповноважений державою на розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах міста.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Між сторонами наявні договірні відносини з оплатного користування земельною ділянкою (землі транспорту) загальною площею 3,7851 га у тому числі: під розміщення автомобільного кооперативу, які знаходяться на території ОСОБА_1 міської ради, що виникли з письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору.

Орендодавцем земельної ділянки виступала ОСОБА_1 міська рада на підставі положень ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про оренду землі» від імені держави у спірних правовідносинах.

Використання землі в Україні є платним та врегульоване положеннями Конституції України, Земельним кодексом України, ЗУ «Про оренду землі», Податковим кодексом України в частині внесення плати за користування землею тощо.

Земельна ділянка підставно передана в користування відповідачу ОСОБА_1 міською радою.

Ст.ст. 80, 84 визначено, що землі в межах населених пунктів належать територіальним громадам сіл, міст.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. №1166-VII внесено зміни до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України та встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Враховуючи викладене, розмір річної орендної плати за земельну ділянку, надану в оренду, не може бути меншим 3 відсотків від нормативно-грошової оцінки землі, а спірний Договір в цій частині є таким, що суперечить чинному законодавству. Істотні умови (розмір плати за використання землі) підлягають перегляду та зміні у звязку зі зміною земельного законодавства.

Згідно із ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4.2 Договору розмір орендної плати не є сталим і змінюється в звязку з проведенням її щорічної індексації та внесення змін на підставі вимог діючого законодавства.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» та п. 12.1 Договору передбачено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2002р. №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язкового надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору у звязку зі змінами в законодавстві.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Листом від 27.11.2014р. позивач направив орендарю АК «Автомобіліст» зміни до договору оренди землі від 05.07.2005р. в частині зміни нормативної оцінки землі та збільшення розміру орендної плати до 3% від нормативної оцінки землі і розміру штрафу до 12%.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі, спір вирішується у судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору (постанова Верховного Суду України вія 20.11.2012р. №3-53гс12 та п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011р. №6).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, яким сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Спірний договір оренди землі, що укладений у 2005р. між ОСОБА_1 міською радою та гаражним кооперативом «Автомобіліст», який зареєстровано ОСОБА_1 регіональною філією ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 09.08.2005р. за №18 є чинним та не розірваний сторонами внаслідок змін у земельному законодавстві. Суд виходить з презумпції правомірності правочину відповідно до положень ст. 204 ЦК України.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання говору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 ГК України сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання.

За таких обставин, встановивши підстави для зміни розміру орендної плати у договорі через його невідповідність встановленому законом розміру, ОСОБА_1 міська рада вправі вимагати від орендаря приведення цього договору у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення відповідних змін у даний договір.

Позивач самостійно визначив та усвідомлює, що згідно правових позицій, викладених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» визначено, що ст. 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Суд враховує, що правовідносини тривають у часі, договір оренди землі не припинений, не розірваний, не визнаний судом недійсним, орендна плата за використання землі є джерелом наповнення бюджету, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Суд вважає за необхідне внести - з моменту набрання рішенням суду законної сили зміни до пункту 2.4 договору оренди землі, укладеного 05.07.2005р. між ОСОБА_1 міською радою, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36,

та гаражним автокооперативом «Автомобіліст», м. Черкаси, вул. Маршала Конєва, 8, ідентифікаційний , виклавши його в наступній редакції:

«Нормативна грошова оцінка ділянки становить 5635583,75 грн. землі транспорту».

П. 4.1. договору викласти в редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки та становить 169068 грн. (в рік) землі транспорту».

Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення штрафу в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі за кожен день вчинення порушення до моменту усунення порушення, оскільки штраф в розумінні положень гл. 49 ЦК України є разовою санкцією, і не має продовження в часі.

Відповідач заперечує встановлення такої відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд враховує, що прокурор та позивач підставно звернулись до господарського суду Черкаської області, та використали належний спосіб захисту порушеного права.

Суд враховує, що відповідач прийняв пропозицію позивача, про що свідчить його лист за вих. №9 від 21.05.2015р. (а.с. 68), але змін до договору не підписав.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути в дохід державного бюджету 1 218,00 грн. судового збору за немайновою вимогою.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Внести з моменту набрання рішенням суду законної сили зміни до пункту 2.4 договору оренди землі, укладеного 05.07.2005р. між ОСОБА_1 міською радою, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36,

та гаражним автокооперативом «Автомобіліст», м. Черкаси, вул. Маршала Конєва, 8, ідентифікаційний код 22791580, виклавши його в наступній редакції:

«Нормативна грошова оцінка ділянки становить 5635583,75 грн. землі транспорту».

П. 4.1. договору викласти в редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки та становить 169068 грн. (в рік) землі транспорту».

В решті вимог відмовити.

Стягнути з відповідача гаражний автокооператив «Автомобіліст», м. Черкаси, вул. Маршала Конєва, 8, ідентифікаційний код 22791580, номер рахунку в банку невідомий

в доход державного бюджету через відповідний орган державної податкової служби на користь УДКС України у м. Черкаси, МФО 854018, код 38031150, рахунок №3002, код бюджетної класифікації 22030001

1 218,00 грн. судового збору за немайновою вимогою.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду є невідємною частиною договору оренди землі, укладеного у 2005р., який зареєстрований у ОСОБА_1 регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 09.08.2005р. за №18.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 26.06.2015р.

Суддя Г.М. Скиба