КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа№ 910/17394/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Блажко Р.Т., представник за довіреністю б/н від 28.04.2015р.;

Кулеба А.М., представник за довіреністю б/н від 28.04.2015р.;

Зубченко О.М., представник за довіреністю б/н від 28.04.2015р.;

від відповідача: Замедянська Т.А., представник за довіреністю б/н від 24.07.2013р.;

Бєлостоцький М.Л., представник за довіреністю б/н від 24.07.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.)

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. (підписано - 11.03.2015р.)

у справі №910/17394/14 (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери»

до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.)

про стягнення 319 831,51 дол. США, що еквівалентно 4 181 256,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Адвокатське об'єднання «Лавринович і Партнери» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) (надалі - відповідач) про стягнення 319 831,51 дол. США заборгованості за договором №08/11-01 від 08.11.2012р., що еквівалентно 4 181 256,78 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що умови, передбачені Договором №08/11-01 від 08.11.2012р. з урахуванням змін, для отримання додаткової винагороди у розмірі 300 000 доларів США ним були виконані, частково позитивний результат для відповідача досягнуто, а тому відповідач повинен надати виконання у спосіб та строки, визначені угодою сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2014р. позовну заяву Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №910/17394/14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. зупинено провадження у справі № 910/17394/14 у зв'язку із зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до компетентного органу Швейцарії, судове засідання призначено на 17.02.2015р.

20.11.2014р. до Господарського суду міста Києва з Суду кантону Цюріх, Відділ міжнародно-правової допомоги надійшли документи щодо виконання судового доручення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2015р. поновлено провадження у справі № 910/17394/14, судове засідання призначено на 17.02.2015р.

17.02.2015р. через канцелярію суду позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята місцевим господарським судом до розгляду і розгляд справи здійснювався відповідно до нової ціни позову.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.02.2015р. продовжено строк вирішення спору відповідно до ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 03.03.2015р.

Компанія Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) відзиву на позовну заяву суду першої інстанції не надала, своїх повноважних представників для участі у судових засіданнях не направила.

Встановивши, що Відповідач про дату та час судового розгляду повідомлявся через Центральний орган Швейцарії - Верховний суд Кантону Цюріх відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, ухвала суду про порушення провадження у справі від 21.08.2014р. була надіслана відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві, отримана відповідачем 06.10.2014р., проте відповідач заперечень та доказів на їх обґрунтування не подав, суд першої інстанції розглянув справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 позов задоволено повністю і стягнуто 300 000 доларів США основного боргу, 43 216 доларів США 44 цента пені, 6410 доларів США 96 центів 3% річних, 47 370 доларів США інфляційних втрат, що разом становить 396 997 доларів США заборгованості за договором № 08/11-01 від 08.11.2012р., що еквівалентно 10 341 742 гривень 57 копійок, 73 080 гривень 00 копійок судового збору.

Мотивуючи задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі укладено договір про надання юридичних послуг; наслідком виконання яких стало досягнення передбаченого сторонами результату, а тому позивач вправі вимагати виконання грошового зобов'язання у встановлені сторонами розмірі та строк .

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції, Компанія Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У доводах апеляційного оскарження відповідач, зокрема, посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення судом норм процесуального права в частині розгляду спору без участі відповідача, не повідомленого належним чином. Відповідач також вважав, що спір, з огляду на положення Закону України "Про міжнародне приватне право", не був підсудний господарським судам України, адже відповідач на момент порушення провадження у справі не мав нерухомого чи рухомого майна на території України. Апелянт, подавши завірений нотаріально переклад тексту Угоди про внесення змін до Додаткової угоди №3 від 05.06.2013р. до Договору про надання юридичних послуг №08/11-01 від 08.11.2012р., зазначав, що тексти англійською та українською мовами Додаткової угоди містять істотні відмінності. За вказаних обставин, відповідач просив суд апеляційної інстанції покладатися саме на долучений ним переклад тексту Угоди про внесення змін до Додаткової угоди №3 від 05.06.2013р. до Договору про надання юридичних послуг №08/11-01 від 08.11.2012р. Наводив апелянт та інші доводи щодо незаконності прийнятого судом рішення.

Згідно Протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 20.04.2015р., апеляційну скаргу Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.) апеляційну скаргу Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 27.05.2015р.

26.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Крім того, 27.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява, у якій він просив суд апеляційної інстанції вийти за межі позовних вимог і визнати недійсними положення укладеної між сторонами Угоди про внесення доповнень до Договору про надання юридичних послуг в частині вжитого у пункті 2.1.2. Угоди терміну «остаточне» рішення, спираючись на те, що згідно зі ст. 111-24 ГПК України остаточним може вважатися лише процесуальний акт Верховного суду України, яким завершується касаційний розгляд справи. Отже, думку позивача, умова договору щодо остаточності рішення суду першої чи апеляційної інстанції не відповідає законодавству, а тому має бути визнана недійсною, що не зачіпатиме чинність інших частин Договору.

27.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити апелянту у задоволенні його апеляційної скарги та залишити оскаржуваний ним судовий акт без змін.

27.05.2015р. у судовому засіданні колегією суддів було оголошено перерву до 10.06.2015р.

10.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

10.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли пояснення по справі.

10.06.2015р. у судовому засіданні колегією суддів було оголошено перерву до 17.06.2015р.

15.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

17.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

17.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. прийнято апеляційну скаргу Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

У судове засідання 17.06.2015р. з'явились представники сторін.

17.06.2015р. у судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційного оскарження, просили суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представники позивача просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи, 8 листопада 2012 року між - Адвокатським об'єднанням "Лавринович і Партнери" (виконавець за договором) та відповідачем - Компанією Свіспорт Інтернешнл Лтд. (замовник за договором) був укладений Договір про надання юридичних послуг №08/11-01(надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язався надати замовнику юридичні послуги, пов'язані з правовим аналізом рішення Господарського суду міста Києва у справі № 5011-62/8101-2012 та матеріалів цієї справи, законодавства України та судової практики з метою консультування замовника з питань оскарження рішення до Київського апеляційного господарського суду ( Суд) (п.1.2.1).

Юридичні послуги, які зобов'язувалося надати Адвокатське об'єднання, включали підготовку та подання процесуальних документів, пов'язаних з переглядом рішення судом (п.1.2.2); представництво інтересів замовника у суді у зв'язку з переглядом рішення (п.1.2.3); представництво інтересів замовника у відносинах з фізичними особами, нотаріусами, підприємствами, установами, організаціями.

05.06.2013р. між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий договір №3 (надалі - Додатковий договір) до Договору, за яким виконавець зобов'язувався за плату надати замовнику послуги, пов'язані із судовим представництвом і захистом його інтересів у Вищому господарському суді України при розгляді справи №5011-62/8108-2012, які включають аналіз справи, складення всіх необхідних процесуальних документів, їх подання суду, прийняття участі у судовому засіданні при розгляді даної справи.

04.07.2013р. Сторони Угодою (надалі - Угода) домовилися про внесення змін до п.2.1 Додаткового договору, встановивши додаткову винагороду у розмірі 300 000 доларів США для Виконавця (позивача) при настанні певного, обумовленого угодою сторін, частково успішного результату, а також узгодивши строк її сплати - протягом 2 днів з моменту отримання рахунку-фактури.( а.с. 161-165, т.1)

Під частково успішним результатом сторони розуміють повне, остаточне та зобов'язальне скасування Вищим господарським судом України рішень суду першої та апеляційної інстанції та відправлення справи на новий розгляд, і коли в результаті такого нового розгляду суд першої інстанції чи апеляційний суд повністю, остаточно та в обов'язковому порядку відхиляє усі претензії ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" таким чином, щоб було підтверджено постійне та безперервне, починаючи з 2006 року, право власності Клієнта на 70, 6 % акцій в компанії, раніше відомій як під назвою ТОВ "Свіспорт Україна" (теперішня назва: ТОВ "Інтеравіа"), та в результаті чого скасовується договір купівлі-продажу акцій між сторонами відносно продажу Клієнтом акцій в ТОВ "Свіспорт Україна" (теперішня назва: ТОВ "Інтеравіа") на користь ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", а також скасовується будь-яка державна реєстрація акціонерної частки ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" в ТОВ "Свіспорт Україна" (теперішня назва: ТОВ "Інтеравіа"), розмір якої перевищує 29, 4 %.

Виходячи з умов Угоди, судова колегія вважає, що сторони не були обмежені у праві узгодити додаткову винагороду, яка сплачується за раніше виконані і сплачені послуги судового представництва і яка є премією адвокатського об'єднання у разі, коли у позові ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до клієнта Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. судом першої чи апеляційної інстанції буде відмовлено.

В силу того, що додаткова винагорода не є платою за адвокатські послуги з судового представництва і є премією її не можна віднести до складу судових витрат у розумінні ст. 49 ГПК України.

Як стверджує позивач і підтвержуться матеріалами справи, процесуальні акти судів першої та другої інстації, прийняті на користь ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" у справі №5011-62/8101-2012, були скасовані Вищим господарським судом України постановою від 02.10.2013р., а справа направлена на новий розгляд.

При новому розгляді справи суд першої інстанції (рішення від 29.05.2012р.) у задоволенні позову ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд повністю відмовив, а тому слід погодитися з вірним висновком суду першої інстанції про виникнення права у позивача на додаткову винагороду в узгодженому сторонами розмірі 300 000 дол. США., адже передбачений Угодою частко успішний результат досягнуто - у позові ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд рішенням суду першої інстанції відмовлено.

Відповідач, заперечуючи право позивача на додаткову винагороду, посилався на поданий ним суду апеляційної інстанції англійський текст з нотаріально завіреним перекладом його на українську мову.

При цьому апелянт стверджував, що право на отримання додаткової винагороди позивач набуде тоді, коли "за результатами нового розгляду судом першої або апеляційної інстанції буде прийнято повне, остаточне та обов"язкове до виконання рішення про відмову у задоволенні вимог ПАТ "Авіакомпанія " Авіалінії України". Рішення суду першої інстанції не набуло законної сили, тому не може вважатися обов"язковим до виконання, тим більше, що воно згодом було частково скасовано судом апеляційної інстанції 25.09.2014р.

На думку апелянта, успішний результат, про який домовлялися сторони, не був досягнутий, а тому адвокатське об'єднання не вправі розраховувати на додаткову винагороду.

У зв"язу з цим апелянт вказував, що суд першої інстанції, задовольнивши позов, засновував свої висновки на наданій позивачем українській версії Угоди, за якою слова про "обов"язкове до виконання рішення" перекладено як "в обов"язковому порядку відмовляє ".

На думку апелянта, надання судом першої інстанції переваги українського перекладу над англійським текстом, усупереч положенням Угоди, свідчить про неповне дослідження судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування прийнятого судом процесуального акту.

Судова колегія з таким твердженням апелянта погодитися не може.

Позивачем був поданий до суду першої інстанції і, відповідно, оцінений ним переклад тексту Угоди з англійської мови на українську мову перекладачем Шепеленко Ксенією Борисівною.

У місті Києві 04.09.2014р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу встановлено особу перекладача, його дієздатність та кваліфікацію, а також засвідчено справжність підпису перекладача, який зроблено у присутності нотаріуса.

Відомості про це засвідчено печаткою та підписом нотаріуса на тексті Угоди, нотаріальна дія зареєстрована у реєстрі за № 2919 (а.с. 161-165, т.1).

Текст нотаріально засвідченого перекладу Угоди з англійської мови на українську, на який спирається апелянт, суду першої інстанції поданий не був і ним не оцінювався, отже є додатковим доказом у розумінні ст. 101 ГПК України.

У відповідності до ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Надаючи суду апеляційної інстанції засвідчений нотаріусом переклад тексту Угоди з англійської мови на українську мову, апелянт не обґрунтував об'єктивних та незалежних від нього причин, з яких вказаний документ не міг бути поданий суду першої інстанції, тим більше, що місцевий господарський суд розглядав справу у відповідності до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах , тобто у строки, більше ніж звичайні.

Так 20.11.2014р. до господарського суду міста Києва надійшли документи щодо виконання судового доручення про вручення відповідачу по справі судових документів, включаючи позовну заяву, з перекладом їх на німецьку мову, а перше судове засідання по справі було призначено до слухання на 17.02.2015р.

Тож поданий відповідачем в якості додаткового доказу нотаріально засвідчений переклад тексту Угоди судом апеляційної інстанції не може бути прийнятим до уваги в якості підстави для скасування судового рішення з мотиву неповного дослідження судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

З матеріалів справи випливає і вірно встановлено судом першої інстанції, що 30.05.2014р. позивачем електронною поштою () було надіслано відповідачу () рахунок-фактуру для сплати додаткової винагороди №АО-0014 від 30 травня 2014 року, яка отримана відповідачем.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 8 вказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з п.2.1.4 Угоди, строк виплати додаткової винагороди сторонами встановлено протягом 2-х днів з моменту отримання рахунку-фактури, тобто 01.06.2014р.

08.07.2014р. вказаний рахунок на адресу відповідача: Компанії "Swissport International Ltd, Швейцарія (Flughofstrasse 55, CH-8152 Opfikon, Switzerland) було надіслано кур'єрською службою доставки, що підтверджується накладною кур'єрської служби.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Відповідач рахунок-фактуру не оплатив, отже не виконав грошових зобов'язань, у зв'язку з чим позивач вправі вимагати примусового стягнення додаткової винагороди у розмірі 300 000 доларів США з урахуванням інфляційних та трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочки , а також неустойки (пені), передбаченої п.7.2 Договору.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань, позивачем нараховано 43 216, 44 дол. США пені за період з 02.06.2014р. по 02.01.2015р., 6410,96 доларів США 3% річних за період з 02.06.2014р. по 16.02.2015р., 47 370 дол. США інфляційних втрат за період з 02.06.2014р. по 31.01.2015р., з правомірністю яких суд першої інстанції погодився.

Апелянт у скарзі на рішення суду першої інстанції вказує на неправомірне задоволення місцевим господарським судом вимог позову про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних з простроченої суми грошового зобов'язання за вказаний позивачем час прострочки, і як наслідок невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України.

Судова колегія вважає доводи апелянта неспроможними, засновуючи такий висновок на правових позиціях Вищого господарського суду України, викладених у постанові Пленуму від 17.12.013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого господарського суду № 6 від 10.07.2014).

Врахувавши положення статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Вищий господарський суд України визначив грошовим виражене у національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому грошовим ВГСУ визнав будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Узагальнюючи практику застосування законодавства щодо відповідальності за порушення грошових зобов'язань, ВГСУ прийшов до висновку, що стаття 625 ЦК України , яка вміщена в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Врахувавши правові позиції вищого спеціалізованого суду, вважаючи на відсутність законодавчого обмеження застосування ст. 625 ЦК України до грошових зобов"язань, виражених в іноземній валюті, економічну природу інфляції, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірним та розрахунково доведеним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача за порушення ним грошових зобов"язань передбаченої п. 7.2. Договору пені у розмірі 43 216, 44 дол. США за період з 02.06.2014р. по 02.01.2015р., 6410,96 доларів США 3% річних за період з 02.06.2014р. по 16.02.2015р., та 47 370 дол. США інфляційних втрат за період з 02.06.2014р. по 31.01.2015р., що в еквіваленті на момент прийняття судом першої інстанції рішення становило 10 341 742,57 гривень.

В обґрунтування підстав для скасування оскарженого судового акту апелянт зазначав також про непідсудність спору між ним та позивачем судам України, вважаючи, що такий спір належало розглядати за місцем знаходження відповідача, у Швейцарії, адже на момент відкриття провадження у справі (21.08.2014р.) відповідач не мав на території України рухомого чи нерухомого майно, на яке можна накласти стягнення.

Судова колегія вважає, що справа була підсудна господарському суду м. Києва на момент відкриття ним провадження у справі 21.08.2014р., з огляду на такі обставини.

Правовими підставами припинення прав учасника Товариства з обмеженою відповідальністю на частку є ліквідація Товариства, у т.ч. внаслідок зміни його організаційно-правової форми (ст. 150 ЦК України); цивільно-правова угода по відчуженню частки (ст. 147 ЦК України, ст. 53 Закону України "Про господарські товариства"); вихід учасника з Товариства (ст. 148 ЦК України, ст. 54 Закону України "Про господарські товариства"); виключення учасника з Товариства (ст. 64 Закону України "Про господарські товариства"; звернення стягнення на всю частку учасника (ст. 149 ЦК України, ст.57 Закону України "Про господарські товариства").

Таким чином, вказані юридичні факти є підставами для припинення членства у Товаристві.

В силу ч. 5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки (до яких відносяться корпоративні) можуть виникати з рішення суду.

При виникненні розбіжностей, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акту органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, вони можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом (ч. 2 ст. 649 ЦК України).

Отже закон надає рішенню суду про укладення цивільно-правового договору силу юридичного факту, з яким пов'язані виникнення, зміна, чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Скасування Вищим господарським судом України постановою від 02.10.2013р. рішення судів першої та другої інстанцій у справі № 5011-62/8101-2012 про укладення з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" договору купівлі-продажу належної відповідачу частки у ТОВ "Свіспорт Україна" усунуло правову підставу припинення у відповідача права на частку у розмірі 70.6% статутного капітала Товариства та виникнення такого права у ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України".

Зважаючи на те, що корпоративні права, на відміну від особистих немайнових прав, мають економічний зміст, вартість, включають в себе право на отримання частини прибутку товариства, частини майна у разі ліквідації товариства, мають оборотоздатність, в силу чого можуть бути об'єктами цивільно-правових угод, на них може бути звернено стягнення, судова колегія вважає, що на момент відкриття провадження у справі відповідач мав на території України майно, яким відповідач міг відповідати за своїми зобов'язаннями.

Відтак, твердження апелянта про непідсудність спору між адвокатським об'єднанням та Компанією Свіспорт Інтернешнл Лтд місцевому господарському суду на час відкриття судом провадження у справі колегія суддів вважає помилковими.

Та обставина, що у процесі розгляду справи відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2014р. договір купівлі-продажу належної відповідачу частки у ТОВ "Свіспорт Україна" визнано укладеним за судовим рішенням з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" не змінює підсудності спору, адже така визначається саме на момент відкриття провадження у справі відповідно до приписів ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Не можна погодитися з доводами апелянта з приводу того, що господарським судом було прийнято рішення у відсутність відповідача, неповідомленого належним чином. Такі доводи спростовуються наявними у справі повідомленнями про вручення йому судових документів по справі.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог, та визнання недійсними положення укладеної між сторонами Угоди про внесення доповнень до Договору про надання юридичних послуг в частині вжитого у пункті 2.1.2. Угоди терміну «остаточне» рішення, адже, як справедливо зауважив позивач, згідно зі ст. 111-24 ГПК України остаточними може вважатися лише процесуальний акт Верховного суду України, яким завершується касаційний розгляд справи.

У цьому зв'язку колегія суддів зазначає, що, поняття "остаточність" відносно рішень суду першої або апеляційної інстанцій було вжите сторонами в іншому сенсі , ніж передбачене ст. 111-24 ГПК України , і тому не не має суттєвого впливу на визначення моменту, з яким сторони пов'язали виникнення права позивача на додаткову винагороду.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржений судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на відповідача (апелянта).

У судовому засіданні 17.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/17394/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/17394/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

Л.Г. Смірнова