РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 924/247/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 довіреність № 1945 від 31.03.2014 р.

відповідача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 29.01.2015 р.

органу прокуратури - ОСОБА_3 посвідчення №031428 від 19.01.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, - регіонального відділення фонду Державного майна України по Хмельницькій області на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.04.2015 р. у справі № 924/247/15 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом першого заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, - регіонального відділення фонду Державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький

до публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор", м. Славута

про стягнення 6373379,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року перший заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - регіонального відділення фонду Державного майна України по Хмельницькій області звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 6373379,58 грн. за договором оренди № 139 цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор", укладеним між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Хмельницькій області у новій редакції від 15.03.2006 р., яка виникла за період з 20.09.2011 р. по 04.12.2012 р.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.04.2015 року у справі №924/247/15 (суддя Виноградова В.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Хмельницької області від 22.04.2015 року у справі №924/247/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів та вимог, вказавши, що господарський суд Хмельницької області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю зясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити (вх.№ 15292/15 від 24.06.2015р.).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. та призначено до розгляду на 25.06.2015 року.

В судове засідання прибули представники сторін та органу прокуратури, які надали суду усні пояснення по суті доводів та заперечень, викладених відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

В статті 99 ГПК України зазначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін та органу прокурора в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору оренди № 139 цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" (далі - Договір), викладеного в новій редакції 15.03.2006р. між ВАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" (надалі - Орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (надалі - Орендодавець), товариство є орендарем цілісного майнового комплексу державного підприємства Славутський комбінат "Будфарфор", склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки, зведеного акта інвентаризації майна та балансу Орендаря, складеного на підставі документів бухгалтерського обліку про майно Підприємства за станом на 28 лютого 2006 року, вартість основних фондів за залишковою вартістю 23893076,95 грн.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2006 року - 108755,78 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2006 року - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень 2006 року.

Пунктом 3.4 договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Договір укладено строком на 15 років, що діє з 24 квітня 2003 року до 24 квітня 2018 року включно (п.10.1 договору).

У п.п. 10.2, 10.3 договору визначено, що умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань. Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні.

07.04.2008 р. сторони уклали додатковий договір до договору оренди цілісного майнового комплексу № 139 від 24.04.2003 р. (в редакції від 15.03.2006 р.), в якому, зокрема, п. 1.1 договору виклали в такій редакції: "1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства Славутський комбінат "Будфарфор" (надалі - підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки, зведеного акта інвентаризації майна та балансу станом на 29.02.2008 року, вартістю основних фондів за залишковою вартістю 2469528,20 гривень". Також викладено в новій редакції п. 3.1 договору: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - березень 2008 року - 153858,03 гривень. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2008 року - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень 2008 року". Усі інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання (п. 4 додаткового договору від 07.04.2008 р.).

Додатковий договір підписаний представниками сторін, скріплений печатками.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.07.2012 р. (скасоване постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.09.2012 р., проте залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р.) у справі №17/5025/432/12 задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький до публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор", м. Славута про зобовязання публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" укласти Додатковий договір до Договору №139 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" від 24 квітня 2003 року в частині зміни орендної плати з 153858,03 грн. на 657374,73 грн.

Зобовязано публічне акціонерне товариство "Славутський комбінат "Будфарфор" укласти Додатковий договір до Договору №139 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" від 24 квітня 2003 року в частині зміни орендної плати з 153858,03 грн. на 657374,73 грн.

03.04.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавець) та ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" (орендар) був укладений додатковий договір до договору № 139 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" від 24.04.2003 р., у редакції від 15.03.2006 р. (далі Додатковий договір).

Відповідно до п. 1 Додаткового договору абз. 1 п. 3.1 договору викладено у такій редакції: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2011 року - 657374,73 грн.".

В п. 2 Додаткового договору зазначено, що Додатковий договір поширює свою дію на відносини сторін, що виникли відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р. у справі №17/5025/432/12. Усі інші умови договору, не змінені додатковим договором, залишаються чинними у попередній редакції, і сторони підтверджують їх обов'язковість щодо себе (п. 3 Додаткового договору).

Цей Додатковий договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення його печатками сторін, і є невід'ємною частиною договору (п. 5 Додаткового договору).

Додатковий договір підписаний представниками сторін, скріплений їхніми печатками.

З метою поширення дії вищенаведеного Додаткового договору з 20.09.2011 р. (набрання чинності постановою КМУ № 961 від 14.09.2011 р. "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року № 629 і від 4 жовтня 1995 року № 786") Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом про зобов'язання ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" укласти додатковий договір до договору № 139 оренди цілісного майнового комплексу ДП "Славутський комбінат "Будфарфор", в якому запропоновано п. 2 Додаткового договору від 03.04.2013 р. викласти в новій редакції, а саме зазначити, що Додатковий договір поширює свою дію з 20.09.2011 р. на відносини сторін щодо розміру орендної плати.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.08.2014 р. у справі № 924/762/14, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.12.2014р., у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України в Хмельницькій області про зобов'язання ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" укласти Додатковий договір до Договору № 139 оренди цілісного майнового комплексу ДП "Славутський комбінат "Будфарфор" відмовлено (рішення суду набрали законної сили, в касаційному порядку не оскаржувались ).

У рішенні суду по справі № 924/762/14 встановлено, що зобов'язання орендаря щодо внесення орендної плати за користування орендованим цілісним майновим комплексом у період з 20.09.2011 р. по 04.12.2012 р. були визначені в умовах додаткового договору від 07.04.2008 р. та повністю належним чином виконані відповідачем. Крім того, зазначено, що позивач реалізував своє право на внесення змін до договору оренди щодо збільшення орендної плати з моменту досягнення домовленості (05.12.2012 р.). Також вказано, що позовні вимоги у цій справі фактично зводяться до необхідності змінити розмір орендної плати за попередній період з 20.09.2011 р. (дата внесення змін до Методики розрахунку орендної плати) до 03.12.2012 р. (дата внесення змін до договору щодо збільшення розміру орендної плати). При цьому встановлено, що зобов'язання орендаря за цей спірний період були повністю і належним чином виконані, відтак вважаються припиненими, що в силу ст. 599, ч. 3 ст. 632, ч. 3 ст. 653 ЦК України унеможливлює їх зміну в судовому порядку в періоді, що минув.

На підставі постанови КМУ № 961 від 14.09.2011 р. "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року № 629 і від 4 жовтня 1995 року № 786", яка набрала чинності 20.09.2011 р. щодо внесення зміни до методики розрахунку орендної плати, зокрема, щодо збільшення розміру орендних ставок, які застосовуються при розрахунку орендної плати за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди № 139 цілісного майнового комплексу ДП "Славутський комбінат "Будфарфор" в сумі 6373379,58 грн. за період з 20.09.2011 р. по 04.12.2012 р. (як різниця, яка виникла у звязку зі зміною орендної ставки).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що додатковим договором від 03.04.2013 р. сторонами договору вже узгоджені та внесені зміни до договору оренди у відповідності до Методики.

Зважаючи на те, що зобов'язання орендаря щодо внесення орендної плати за користування орендованим цілісним майновим комплексом у період з 20.09.2011р. по 04.12.2012 р. були визначені в умовах додаткового договору від 07.04.2008 р. та повністю належним чином виконані відповідачем, відтак вважаються припиненими, що в силу ст. 599, ч. 3 ст. 632, ч. 3 ст. 653 ЦК України унеможливлює їх зміну в судовому порядку в періоді, що минув.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 10.3 договору зазначено, що зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін.

Положеннями ст. 188 ГК України передбачено, що зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті недосягнення згоди щодо зміни договору в частині збільшення орендної плати, позивач скористався правом, наданим ст. 21 Закону, ст. 188 ГК України та звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача укласти Додатковий договір до Договору №139 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" від 24 квітня 2003 року в частині зміни орендної плати з 153858,03 грн. на 657374,73 грн.

Колегією суддів встановлено, що проект додаткового договору від 03.04.2014 р. підготовлений Регіональним відділенням ФДМУ по Хмельницькій області, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 22.04.2015 р. у даній справі (а.с. 96).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.07.2012 р. у справі №17/5025/432/12, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р., позов задоволено, відповідача зобовязано укласти Додатковий договір до Договору № 139 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Славутський комбінат "Будфарфор" від 24 квітня 2003 року в частині зміни орендної плати з 153858,03 грн. на 657374,73 грн.

Оскільки рішенням суду у справі № 17/5025/432/12 строку укладення додаткового договору в частині зміни орендної плати не встановлено, передбачене ст. 21 Закону, п. 10.3 договору погодження сторін щодо зміни розміру ставки орендної плати з 153858,03 грн. на 6733379,58 грн. та укладення відповідного додаткового договору відбулось 03.04.2013 р. При цьому в додатковому договорі сторони погодили умову про поширення його дії на відносини сторін, що виникли відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р. у справі №17/5025/432/12 (тобто з 05.12.2012 р. як визнається сторонами та встановлено в рішенні суду по справі №924/762/14).

Таким чином, з внесенням змін до Методики розрахунку орендної плати позивач реалізував своє право на внесення змін до договору оренди щодо збільшення орендної плати з моменту досягнення домовленості (постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 р. у справі № 924/762/14).

Отже, сторони договору врегулювали, що ставка орендної плати в розмірі 6373379,58 грн. застосовується з 05.12.2012 р.

Додатковий договір від 03.04.2013 р. є чинним, не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Також рішенням господарського суду Хмельницької області по справі №924/762/14 було відмовлено у внесенні змін до п. 2 додаткового договору від 03.04.2013р. щодо поширення його дії з 20.09.2011 р. Зазначене рішення залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 р., яка в касаційному порядку не оскаржувалась.

Як вбачається з матеріалів справи, визнається сторонами та встановлено рішенням господарського суду по справі № 924/762/14 (рішення господарського суду Хмельницької області від 18.08.2014 р., постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 р.) зобов'язання орендаря щодо внесення орендної плати за користування орендованим цілісним майновим комплексом у період з 20.09.2011р. по 04.12.2012 р. були визначені в умовах додаткового договору від 07.04.2008 р. та повністю належним чином виконані відповідачем, відтак вважаються припиненими, що в силу ст. 599, ч. 3 ст. 632, ч. 3 ст. 653 ЦК України унеможливлює їх зміну в судовому порядку в періоді, що минув.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 22.04.2015 р. у справі № 924/247/15 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 22.04.2015 р. у справі № 924/247/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, - регіонального відділення фонду Державного майна України по Хмельницькій області без задоволення.

2. Стягнути з регіонального відділення фонду Державного майна України по Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул. Соборна, 75, код 02898152) в доход Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн 00 коп.

3. Видачу наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

4. Справу № 924/247/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.