ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа № 914/1029/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Гнатюк Г.М.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне господарство" б/н від 26.05.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 23.04.2015 р.

у справі № 914/1029/15

за позовом Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне

підприємство", м. Сколе

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1про зобов'язання звільнити торгове місце

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_5 - директор

від відповідача: Грищук Т.Р. - адвокат (договір б/н від 08.04.2015 р.)

ОСОБА_7 - представник (довіреність б/н від 02.03.2015 р.)

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у складі колегії: головуючого судді Мельник Г.І., суддів Михалюк О.В., Плотніцький Б.Д. розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.06.2015р. У зв'язку з перебуванням судді Плотніцького Б.Д. у відрядженні, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року у склад колегії для розгляду вказаної справи замість судді Плотніцького Б.Д. введено - суддю Гнатюк Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.04.2015р. у справі № 914/1029/15 (суддя Крупник Р.В.) в позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні, а сторонами не подано належних та допустимих доказів того, що протягом дії Угоди та місяць після закінчення строку її дії (до 02.02.2014р.) орендодавець чи орендар зверталися один до одного з заявами про відсутність намірів продовжувати договірні відносини на новий строк.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Комунальне підприємство "Сколівське житлово-комунальне господарство" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 26.05.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015р. скасувати і прийняти нове рішення, яким зобов'язати відповідача звільнити займане торгове місце, оскільки вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що строк дії укладеного між сторонами Договору закінчив свою дію 31.12.2014р., проте, відповідач відмовляється від укладення нового договору оренди, а також відмовляється звільнити та повернути з оренди торгове місце.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що відповідачем не виконувались умови Договору щодо оплати за користування торговим місцем, проте, 20.04.2015р. до винесення судового рішення у даній справі, відповідач сплатив 1 600,25 грн. за чотири місяці оренди торгового місця, що підтверджується меморіальним ордером № 1195036.

Відповідач, наданим ст. 96 ГПК України правом не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.06.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 17.06.2015р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.06.2015р.

Розгляд справи розпочато спочатку у зв'язку зі зміною складу суду.

В дане судове засідання прибули представники позивача та відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015р. у справі № 914/1029/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне господарство" без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що рішенням ХІХ сесії Сколівської міської ради VІ-го демократичного скликання від 04.01.2013 року № 33 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання у постійне користування для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів та передача земельної ділянки у постійне користування в АДРЕСА_2, Комунальному підприємству «Сколівське ЖКГ» (а.с. 21) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2082 га з метою надання її у постійне користування для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів в АДРЕСА_2 Комунальному підприємству «Сколівське ЖКГ», а також вирішено передати у постійне користування вказану земельну ділянку для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів в АДРЕСА_2 Комунальному підприємству «Сколівське ЖКГ».

Документальними доказами у справі встановлено, що 02 січня 2014 року між Комунальним підприємством «Сколівське ЖКГ» (Орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 (Орендар) укладено Угоду про надання в користування торгового місця (а.с. 19) (надалі - Угода), відповідно до умов якої Орендодавець надає, а Орендар приймає в платне строкове користування торгове місце по АДРЕСА_2, площею 22 кв.м. для встановлення тимчасової споруди (яка є власністю самого Орендаря) для здійснення торговельної діяльності з метою зберігання та продажу товару (п. 1.1. Угоди).

Згідно з п. 1.2. Угоди передача торгового місця засвідчується актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною угоди.

У відповідності до п. 3.1. Угоди Орендар має право на продовження дії цієї Угоди, при виконанні умов зазначених в Угоді.

Пунктом 5.1. Угоди передбачено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2014р.

З'ясуванням доказів у справі встановлено, що на виконання умов укладеної між сторонами Угоди, Комунальним підприємством «Сколівське ЖКГ» та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 складено Акт прийому передачі торгового місця від 02.01.2014р. (зворотня сторона а.с. 19), відповідно до якого засвідчено факт передачі Орендодавцем Орендарю торгового місця в АДРЕСА_2, площею 22 кв.м., яке перебуває в належному технічному стані та придатне для надійної експлуатації.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Водночас, ст.174 ГК України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України)

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з п. 13 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.2002 № 57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 березня 2002 р. за № 288/6576 (далі - Правила торгівлі на ринках), торговельне місце це площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

З урахуванням зазначених положень Правил торгівлі на ринках та з урахуванням положень Угоди про надання в користування торгового місця від 02.01.2014р., вказана Угода за своєю правовою природою, основними та не основними (другорядними) ознаками є договором оренди, який укладено відповідно до статті 759 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 та 2 ст.631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Приписами ч. 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже зазначалося вище, сторони погодили, Угоду укладено до 31.12.2014р.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині покликання скаржника на те, що строк дії укладеної між сторонами Угоди закінчив свою дію 31.12.2014р. і Угода є припиненою, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до частини шостої статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З'ясуванням документальних доказів у справі встановлено, що 23.02.2015р. позивач скерував відповідачу лист-претензію № 32 (а.с. 20) у якій просив звернутися до адміністрації КП «Сколівське ЖКП» та укласти договір оренди торгового місця по вул. Б.Хмельницького, а також зазначив, що у випадку не підписання договору оренди торгового місця слід звільнити займане торгове місце на протязі трьох днів з моменту отримання претензії.

Проте, вказаний лист-претензія не може бути розцінений судом як належний і допустимий доказ припинення договірних відносин, оскільки такий за своєю правовою природою не є заявою (повідомленням) про відмову від продовження дії договору на новий строк. Крім цього лист-претензія датований 23.02.2015р., тобто після спливу місячного терміну, встановленого законодавцем для направлення заяви про відмову від продовження договірних відносин.

Таким чином, покликання скаржника на те, що строк дії укладеної між сторонами Угоди закінчив свою дію 31.12.2014р. і Угода є припиненою колегія суддів вважає безпідставними.

Одночасно перевіряючи підставу та предмет позову, колегія суддів зазначає, що Комунальне підприємство "Сколівське житлово-комунальне підприємство" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання звільнити торгове місце у зв'язку з закінченням строку дії Угоди про надання в користування торгового місця від 02.01.2014р.

Тобто, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено, що єдиною підставою позову є закінчення строку дії укладеної між сторонами Угоди.

Поряд з цим, подані позивачем Львівському апеляційному господарському суду уточнення позовних вимог б/н від 15.06.2015 року, розцінюються колегією суддів як зміна підстави позову, яка судом апеляційної інстанції не може братися до уваги, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви лише до початку розгляду господарським судом справи по суті у суді першої інстанції. Більше того, в силу ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, доводи скаржника про те, що відповідачем не виконувались умови Договору щодо оплати за користування торговим місцем, спростовуються самим скаржником, який зазначає, що відповідач сплатив 1 600,25 грн. за чотири місяці оренди торгового місця, що підтверджується меморіальним ордером № 1195036 від. 20.04.2015р.

В ході розгляду справи судом з'ясовано, що між сторонами існують довготривалі орендні правовідносини (понад 10 років) і відповідачем вчиняються дії щодо продовження строку дії Угоди про надання в користування торгового місця, що підтверджується заявами від 19.02.2015р. (а.с. 31) та від 03.03.2015р. (а.с. 32), а також укладеною між сторонами Угодою, якою передбачено, що Орендар має право на продовження дії цієї Угоди, при виконанні умов зазначених в Угоді (п. 3.1.).

З огляду на викладене та зважаючи на те, що єдиною підставою для звернення з позовом до суду позивач визначив закінчення строку дії Угоди про надання в користування торгового місця, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що протягом дії Угоди та місяць після закінчення строку її дії (до 31.01.2015р.) орендодавець чи орендар зверталися один до одного з заявами про відсутність намірів продовжувати договірні відносини на новий строк.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015 року у справі № 914/1029/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне господарство" б/н від 26.05.2015 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений 25.06.2015р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Михалюк О.В.