ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р.Справа № 922/915/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Кухар Н.М.

судді: Жельне С.Ч. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський бізнес-центр "Южний", м.Київ,
про повернення майна та відшкодування доходів
за участю представників:

позивача -

03.06.2015р. - ОСОБА_2 (довіреність № 08-11/4847/2-14 від 29.12.2014р.);

22.06.2015р. - ОСОБА_3 (довіреність № 08-11/4840/2-14 від 29.12.2014р.);

відповідача -

03.06.2015р. - ОСОБА_4 (довіреність б/н від 10.05.2015р.);

22.06.2015р. - ОСОБА_4 (довіреність б/н від 10.05.2015р.);

ОСОБА_5 (довіреність б/н від 30.03.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до господарського суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський бізнес-центр "Южний", м.Київ, повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставне набуте майно - земельну ділянку площею 0,2193 га, розташовану по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові, а також стягнути з відповідача доходи, отримані від безпідставно набутого майна, в розмірі 862336,28 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У відзиві на позовну заяву, який був наданий до суду 16.03.2015р., відповідач проти позову заперечує, вважає, що земельна ділянка не є безпідставно набутою, оскільки рішенням Харківської міської ради від 20.06.2008р. № 164/08, ТОВ "ХБЦ "Южний" було надано для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі та гостьової автостоянки земельну ділянку, площею 0,3603 га по пров.Сімферопольському, 6 в м.Харкові. На виконання даного рішення відповідач 18.07.2008р. звернувся до позивача з клопотанням про оформлення акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості та оформлення відповідного договору оренди землі, однак відповіді або відповідного реагування на своє клопотання не отримав.

22.04.2015р. позивачем надано до суду письмові пояснення щодо розрахунку доходу, одержаного відповідачем від безпідставно набутого майна (земельної ділянки по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові, площею 0,2193 га) територіальної громади міста Харкова.

23.04.2015р. суддею господарського суду Харківської області Кухар Н.М. з метою повного та об'єктивного вирішення спору було винесено ухвалу про призначення для розгляду справи № 922/915/15 колегії суддів, у зв'язку зі складністю правового характеру даної справи та необхідністю ретельного аналізу діючого законодавства.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи, колегію суддів визначено у наступному складі: суддя-доповідач ОСОБА_6, судді Жельне С.Ч., Хотенець П.В.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.06.2015р., представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував; надав письмові доповнення до відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 22.06.2015р. до 12:15 год.

Після перерви представники сторін своїх позицій у справі не змінили.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі свідоцтва про право власності від 27.12.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський бізнес-центр "Южний" (відповідач) є власником нежитлової будівлі літ. "Б-8", площею 14305,0 кв.м. по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові.

Департаментом самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради було проведено обстеження та визначення меж, площі та конфігурації вищевказаної земельної ділянки, за результатами чого складено акт від 20.11.2014р., з якого вбачається, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,2193 га по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Б-8".

Позивач зазначає, що речові права відповідача на вищевказану земельну ділянку не зареєстровані, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав, що підтверджується листами Управління Держземагентства у м.Харкові Харківської області та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради.

Як вказує позивач, за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, що, на думку позивача, призвело до одержання відповідачем доходу в розмірі 862336,28 грн. від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню.

У зв'язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача, на підставі ст. 1212 - ст. 1214 Цивільного кодексу України, повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку, площею 0,2193 га, розташовану по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові та стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, в розмірі 862336,28 грн.

Ретельно дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, з'ясувавши усі фактичні обставини справи та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Харківської міської ради, виходячи з наступного.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Тобто визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України є той факт, що майно, набуте особою без достатньої правової підстави, повинно в обов'язковому порядку вибути з його володіння.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський бізнес-центр "Южний" є власником нежитлової будівлі літ. "Б-8", загальною площею 14305,0 кв.м. по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові. Право власності відповідача на нежитлову будівлю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.12.2007р. б/н, виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради. Зазначене свідоцтво зареєстроване КП "Харківське міське бюро технічне інвентарізації" 28.01.2008р., про що зроблено запис № 3941 в реєстровій книзі № 1.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2015р. у справі № 6-2цс15р дійшов висновку, що при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності...".

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне зауважити, що враховуючи знаходження об'єктів нерухомості відповідача, які належать йому на праві власності, на території спірної земельної ділянки, вбачається відсутність жодних правових підстав для вибуття зазначеного об'єкту (земельної ділянки) з володіння відповідача, що, в свою чергу, унеможливлює застосування до даних спірних правовідносин положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що обов'язковою підставою застосування положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК). Так, особа набуває майно в іншій спосіб ніж визначено положенням статті 11 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.10.2013р. по справі № 6-88цс13, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Також Верховний Суд зазначає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. Таким чином, набуття відповідачем у власність нежитлової будівлі, є саме тим правовим фактом, який породжує у відповідача в майбутньому цивільний обов'язок оформлення правових підстав користування даною земельною ділянкою.

Крім того, з пояснень відповідача вбачається, що рішенням 23 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 20.06.2008р. № 164/08, Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський бізнес-центр "Южний" було надано для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі та гостьової автостоянки земельну ділянку площею 0,3606 га по пров.Сімферопольському, 6 у м.Харкові.

На виконання п. 5 вищевказаного рішення, відповідач звернувся до Управління земельних відносин Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради з клопотанням від 18.07.2008р. про оформлення договору оренди землі на земельну ділянку, що була надана відповідачу у відповідності до п. 69 додатку 2 рішення сесії Харківської міської ради.

На виконання п. 4 рішення сесії від 20.06.2008р. № 164/08, відповідачем було направлено на адресу Управління земельних ресурсів у м.Харків клопотання від 18.07.2008р. про оформлення акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості, що надана відповідачу у відповідності до п. 69 додатку 2 рішення сесії.

Однак, позивач не відреагував на вказані клопотання відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, з метою його зберігання та використання, з наміром у майбутньому укласти договір оренди землі, що в свою чергу також унеможливлює застосування до даних спірних правовідносин положень статей 1212, 1213,1214 Цивільного кодексу України. При цьому, наявність правових підстав для набуття спірної земельної ділянки відповідачем, свідчить про неправомірність ототожнення позивачем поняття безпідставного набуття майна (земельної ділянки), як підстави застосування положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України з не укладенням з боку відповідача договору оренди на земельну ділянку по пров.Сімферопольському, 6.

Отже, враховуючи, що відповідач правомірно набув нерухоме майно, правові підстави для повернення земельної ділянки та відшкодування доходів, зазначених в частині першої статті 1214 Цивільного кодексу України, відсутні.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у зв'язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 179, 181, 316 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.06.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_7