донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.06.2015 справа №908/1790/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Марченко О.А. Зубченко І.В. Радіонова О.О. Яковенко О.О. - за довіреністю №03/2015 від 25.02.2015р. Волченко О.В. - за довіреністю №67 від 06.11.2014р.
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ, Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від27.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.)
у справі№ 908/1790/15-г (суддя Кагітіна Л.П.)
за позовом доПублічного акціонерного товариства "НОРД", м. Краматорськ, Донецької області Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ, Донецької області
простягнення 58 104 296 грн.98коп.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "НОРД", м. Краматорськ Донецької області до Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 58 104 296 грн. 98 коп. - задоволені в повному обсязі. Також, ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "НОРД", м. Краматорськ Донецької області про забезпечення позову. Вказаною ухвалою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти суми 58 104 296,98 грн., що належать Приватному акціонерному товариству "АВК", м. Краматорськ Донецької області.

Приватним акціонерним товариством "АВК", м. Краматорськ Донецької області подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати судове рішення у зв'язку з тим, що судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправомірно прийнято до провадження об'єднані позовні вимоги, що на думку відповідача є порушенням ст. 58 ГПК України. Крім того, апелянт зазначає, що господарський суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим порушив його права та законні інтереси.

08.06.2015р. на адресу суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, згідно яких останній зазначає, що внаслідок загострення сусупільно - політичної ситації та проведення бойових дій на території м.Донецька, перебування в орендованих приміщеннях та здійснення господарської діяльності стало неможливим. У зв'язку з чим, відповідач, на виконання умов розділу 8 договорів оренди, звернувся до Торгово-промислової палати України щодо отримання Сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем в порушення п.п. 5.1.4, 5.1.5, 5.1.8 договорів оренди, не виконано зобов'язань щодо забезпечення реальної можливості безперешкодного використання об'єктів оренди, яке призвело до загибелі працівника підприємства відповідача. Відповідачем в підтвердження вказаних обставин, додані додаткові документи серед яких: копія листа Управління правового забезпечення служби безпеки України №16/369г від 04.08.2014р., копія Сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України № 2816/05-4 від 03.09.2014р. та копія акту про нещасний випадок на виробництві зі смертельним наслідком, акту про проведення спеціального розслідування фф. Н-1, Н5.

Крім того, 10.06.2015р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

12.06.2015р. від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, згідно яких останній просить суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1790/15-г повністю і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «НОРД» відмовити.

У судовому засіданні 16.06.2015р. представником відповідача надано заяву про долучення додаткових документів до матеріалів справи, серед яких: накази генерального директора ПрАТ "АВК" №166а від 27.06.2014р. та №165 від 09.07.2014р. про зупинення роботи підприємства, лист №10/12-14 від 10.12.2014р. про зупинення виробництва та виробничих ліній у період з 06.082014р. по 12.11.2014р., наказ №182-р від 22.08.2014р. про проведення розслідування нещасного випадку, фотозвіт про наслідки обстрілу орендованих складів, доповідна записка від 02.09.2014р., наказ №195 від 15.09.2014р.

Представником позивача у судовому засіданні 16.06.2015р. надано клопотання про неприйняття додаткових доказів у справі та клопотання про повернення доповнення до позовної заяви, у зв'язку з тим, що надані відповідачем докази не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів відхиляє клопотання позивача та приймає представлені відповідачем додаткові докази з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України»: Відповідно до частини першої статті 101 ГПК апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до господарського суду Запорізької області з клопотанням про відкладення розгляду справи №24/04 від 24.04.2015р., посилаючись на неотримання від позивача документів по справі та у зв'язку з необхідністю надання відзиву та надання доказів в підтвердження заперечень. Зазначене клопотання залишене господарським судом без задоволення, оскільки суд першої інстанції визнав належним повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, згідно з положеннями ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. Як свідчать матеріали справи, ухвалою про порушення провадження у справі від 20.03.2015р. судове засідання призначено на 17.04.2015р. Ухвалою господарського суду від 14.04.2015р. (без виклику представників сторін) судове засідання перенесено на 27.04.2015р. Відповідно до оголошення на сайті господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р., відповідача було повідомлено про судове засідання, яке відбудеться 27.04.2015р.

Виходячи з чого, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції приписів ст. ст. 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, позбавивши можливості відповідача, як сторони у справі бути присутнім у судовому засіданні та надати докази в підтвердження своїх заперечень, на які посилався відповідач у своєму клопотанні.

З огляду на зазначене судова колегія вважає, що відмова у задоволенні клопотання відповідача №24/04 від 24.04.2015р. про відкладення розгляду справи судом першої інстанції є неправомірною, а тому колегія суддів приймає до розгляду додаткові докази, надані відповідачем до доповнень апеляційної скарги та заяви про долучення додаткових документів.

Апеляційна скарга розглядається з урахуванням вищевказаних доповнень та пояснень до неї.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення, про що зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "НОРД", м. Краматорськ Донецької області звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості з орендної плати за період з серпня 2014р. по лютий 2015р. в розмірі 58 104 296 грн. 98 коп.

Позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами оренди №3121, №3119, № 3120 від 15.11.2013 р., що на думку позивача є порушенням ст.ст. 525, 526, 530, 549, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 283 Господарського кодексу України. Як зазначає позивач, за наведеними договорами оренди останній передав відповідачу в оренду нежитлові приміщення згідно актів приймання - передачі, які наявні в матеріалах справи. При цьому, з серпня 2014р. відповідач орендну плату не сплачував, у зв'язку з чим зобов'язання останнього на загальну 58104296,98грн., за твердженням позивача, є невиконаним. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог з огляду на несвоєчасну сплату відповідачем суми заборгованості з орендної плати.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/1790/15-г; розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї; заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г з огляду на таке.

Так, 15.11.2013р. між Публічним акціонерним товариством «НОРД» (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «АВК» (Орендар) укладено три типові договори оренди (надалі - Договори оренди):

- Договір оренди нежитлового приміщення, що посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І. під реєстровим № 3121 (надалі - Договір-1);

- Договір оренди нежитлового приміщення, що посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І. під реєстровим № 3119 (надалі - Договір-2);

- Договір оренди нежитлового приміщення, що посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І. під реєстровим № 3120 (надалі - Договір-3).

За умовами п.1.2 Договору-1 об'єктом оренди є частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі ткацької фабрики №2 літ.В-1, яке розташоване за адресою: м.Донецьк, вул. Бахметьєва, 43-А, загальною площею 31202 кв.м. із обладнанням та конструкціями, встановленими в ньому (Приміщення-1).

Також, за визначенням наведеного пункту, фактична загальна площа, індивідуальні площі приміщень, їх розташування та співвідношення, кількість та місце розташування інших елементів об'єкту оренди, визначається технічним паспортом, що складається по закінченню реконструкції.

Актом приймання-передачі нерухомого майна від 10.03.2014 р. підтверджується, що після проведення обумовлених Договором-1 реконструкцій, позивачем фактично передано в оренду, а відповідачем прийнято в орендне користування частину нежитлового приміщення першого поверху будівлі ткацької фабрики № 2 літ. В-1, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 43-А, загальною площею 30 826,9 кв.м., згідно наведеному переліку. В зазначеному акті вказано, що орендна плата підлягає нарахуванню та сплаті Орендарем з 10.03.2014 р.

Згідно Договору-2 об'єктом оренди є приміщення першого поверху площею 2748,0 кв.м, приміщення другого поверху площею 164,1 кв.м., приміщення третього поверху та перехід у приміщення будівлі ткацької фабрики № 2 літ.В-1, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 4-3А площею 1534 кв.м., що розташовані у правому крилі будівлі допоміжного побутового корпусу літ. Ц-3, що розташована за адресою м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 34, загальною площею 3104,6 кв.м. (Приміщення-2). До зазначеного договору сторонами внесено зміни та доповнено розділ 3 пунктом 3.7 в наступній редакції: «Об'єкт нерухомого майна, частина приміщень якого є об'єктом оренди за цим договором, є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19-109/13, посвідченого 15.11.2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. за реєстровим №2594. Іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» надано згоду на укладення цього договору згідно з листом за №19-25/303 від 15.11.2013р. Даний договір автоматично припиняє свою дію у випадку звернення Іпотекодержателем (Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк») стягнення на об'єкт оренди, при цьому орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди протягом 90 календарних днів від дати припинення договору з цієї підстави.» (договір про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №688 від 06.03.2014р.)

Підпунктом 1.2.1 Договору-2 сторонами передбачено, що об'єкт оренди на момент передачі в користування буде відреконструйований згідно проектної документації. Фактична загальна площа, індивідуальні площі приміщень, їх розташування та співвідношення, кількість та місце розташування інших елементів об'єкту оренди, визначається технічним паспортом, що складається по закінченню реконструкції.

Актом приймання-передачі нерухомого майна від 10.03.2014 р. підтверджується, що після проведення обумовлених Договором-2 реконструкції фактично в оренду позивачем було передано, а Відповідачем прийнято 1406,5 кв.м.

За умовами Договору-3 об'єктом оренди є частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі ткацької фабрики № 2 літ.В-1, яке розташоване за адресою м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 43-А, попередньою загальною площею 679 кв. м. із обладнанням та конструкціями, встановленими в ньому (Приміщення-3).

Відповідно до п. 1.2 Договору-3, станом на дату підписання об'єкт оренди підлягає реконструкції з метою його приведення у відповідність із погодженим сторонами попереднім планом. Фактична загальна площа, кількість та місце розташування інших елементів об'єкту оренди, визначається технічним паспортом, що складається по закінченню реконструкції.

Після проведення обумовлених Договором-3 реконструкцій позивачем передано, а відповідачем прийнято 647, 5 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 10.03.2014 р.

Згідно умов п. 2.1. договорів орендодавець передає об'єкт оренди у період з 01.02.2014р. по 15.02.2014р. включно за місцезнаходженням об'єкту оренди. Моментом передачі та приймання об'єкту оренди в орендне користування є дата реєстрації Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю Декларації про готовність об'єкту до експлуатації.

Після настання моменту передачі об'єкту оренди в орендне користування сторони складають акт приймання - передачі об'єкту оренди, в якому зазначається стан об'єкту на момент його передачі в орендне користування. Підписанням акту приймання - передачі об'єкту оренди в орендне користування Орендар підтверджує, що він ретельно обстежив об'єкт оренди на момент його прийняття та об'єкт оренди переданий йому у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору та його призначенню.(п.2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договорів оренди строк оренди становить п'ять календарних років з моменту передачі та приймання об'єкту оренди в орендне користування. Пунктом 3.2 договорів передбачено, що даний договір набирає чинності з дати його підписання та нотаріального посвідчення і діє до спливу (закінчення) строку оренди. Право оренди за цим договором у орендаря виникає з моменту передачі та приймання обєкту оренди згідно з умовами розділу 2 договорів. Право оренди за цим договором підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Розділами 4 Договорів оренди сторонами встановлено розмір орендної плати та порядок взаєморозрахунків, у тому числі порядок сплати Орендарем компенсаційних платежів за спожиті комунальні послуги.

Орендна плата сплачується в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на поточний рахунок Орендодавця на підставі отриманого від Орендодавця рахунку в строк до 15 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим. Отримання рахунку є обов'язком Орендаря. Якщо Орендар не отримав рахунок до 10-го числа місяця, що слідує за розрахунковим Орендар зобов'язаний сплатити орендну плату в будь-який з наступних п'яти днів (у будь-якому випадку не пізніше п'ятнадцятого числа місяця, що слідує за розрахунковим). (п. 4.5 договорів).

Згідно з п. 5.4.2 Договорів оренди Орендар зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та сплачувати компенсаційні платежі.

Як зазначено вище, відповідач зобов'язаний в строк до 15 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, сплачувати орендну плату. В актах приймання-передачі нерухомого майна вказано, що орендна плата підлягає нарахуванню та сплаті Орендарем з 10.03.2014 р.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, кінцевим строком сплати орендної плати відповідачем є 15 число кожного місяця, що слідує за розрахунковим.

Як стверджує позивач, відповідач в узгоджені строки та в узгоджених розмірах орендну плату не вносив, внаслідок чого за останнім склалася заборгованість за період з серпня 2014р. по лютий 2015р. включно в розмірі 58 104 296грн. 98 коп.

На сплату орендної плати відповідачу виставлено рахунки №26/8077 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8078 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8079 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8080 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8081 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8082 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8083 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8084 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8085 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8086 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8087 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8088 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8089 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8090 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8091 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8092 від 09.02.2015р. на суму 7 633 575,37 грн.; №26/8093 від 09.02.2015р. на суму 167 581,96 грн.; №26/8094 від 09.02.2015р. на суму 408 659,74 грн.; №26/8161 від 03.03.2015р. на суму 440 296,86 грн.; №26/8162 від 03.03.2015р. на суму 180 555,61 грн.; №26/8136 від 03.03.2015р. на суму 8 224 542,10 грн., всього на загальну суму 58 104 296грн. 98 коп.

Доказів надсилання (вручення) вказаних рахунків ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції позивачем не представлено.

В рамках досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 19.02.2015р. направлялась претензія №1 від 12.02.2015р. з вимогою про сплату виниклої заборгованості, яка залишена відповідачем без задоволення (опис вкладення з відміткою поштового відділення зв'язку). Також з претензією позивачем повторно направлено відповідачу рахунки на сплату за спірний період.

Проте, відповідачем не було сплачено виставлені рахунки.

Разом з тим, пунктами 8.1 Договорів оренди визначено, що сторона данного Договору звільняється від визначеної цим Договором та чинним в України законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс -мажорних обставин, визначених у цьому Договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим Договором порядку. Під форс - мажорними обставинами у цьому Договорі розуміються непереборна сила, а також усі інші обставини, які визначені у даному Договорі як підстава для звільнення від відповідальгості за порушення Договору. Під непереборною силою у цьому Договорі розуміються будь - які надзивачайні події щодо сторін, які виникають без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна за умови вжитяя звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, шквальний вітер, підвищення температури повітря вище сорока градусів по Цельсію, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, масові епідемії, тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, революції, громадські хвилювання, прояви терроризму, масові страйки, бойкоти, знецінення долару сполучених штатів Америки або національної валюти, тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, органів податків та зборів, інші законні або незаконні заборони чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього Договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню.

Настання непереборної сили має бути засвідчено документом, який видається Торгово - промисловою палатою України або іншим документом, виданим органом, що здійснює держану політику у сфері виникнення обставини непереборної сили, чи право засвідчити яку у такого органу наявне згідно законодавства або характеру діяльності (пункт 8.2 Договорів).

За загальним правилом форс-мажорні обставини - це надзвичайна і непереборна за наявних умов сила, захист від дії якої не передбачено умовами договору, дію якої неможливо попередити застосуванням високопрофесійної практики персоналу, дія якої може бути викликана: винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту); а також непередбаченими ситуаціями, викликаними діями сторони, що не є стороною відповідного договору (страйк, локаут, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух); умовами, регламентованими відповідними органами виконавчої влади, а також пов'язаними з ліквідацією наслідків, викликаних винятковими погодними умовами і непередбаченими ситуаціями.

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В підтвердження настання обставин непереборної сили, відповідачем до доповнень апеляційної скарги надано Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 2816/05-4 від 03.09.2014р.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антиртерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України (ст. 10 закону).

Статтею 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що торгово-промислова палата в Україні засвідчує обставини форс-мажору. Визначення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) є виключно компетенцією Торгово-промислової палати України, а тому лише виданий ними відповідний сертифікат є доказом існування даних обставин. Наявність відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України є належним доказом існування форс-мажорних обставин у спірний період.

В зазначеному сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) зазначено щодо настання обставин непереборної сили з 01.06.2014р. Приватному акціонерному товариству "АВК", м. Краматорськ Донецької області при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово - промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Згідно листа Управління правового забезпечення служби безпеки України №16/369г від 04.08.2014р., який надано відповідачем, зазначено, що з 14.04.2014р. на території Донецької та Луганської областей вживаються активні заходи з проведення широкомасштабної АТО на зазначених територіях, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України (введене в дію Указом Президента України №405 від 14.04.2014р.).

Звертаючись до господарського суду Запорізької області з заявою про забезпечення позову, позивач зазначав, що до складу підприємства відповідача входять чотири кондитерські фабрики, які територіально знаходяться у м. Донецьку, м. Луганську, м. Дніпропетровську та Мукачево. Як вказує позивач, керівництвом підприємства відповідача прийнято рішення про зупинення роботи відповідних виробничих потужностей у м. Луганську та м. Донецьк, в підтвердження чого надав роздруківку з мережі інтернет.

Згідно з наказами генерального директора ПрАТ "АВК" №166а від 27.06.2014р. та №165 від 09.07.2014р. у зв'язку з наявністю явної загрози життю та здоров'ю працівників підприємства внаслідок проведення антитерористчної операції на території м. Донецька та Донецької області, діяльність підприємства зупинена з 27.06.2014р. та з 10.07.2014р. відповідно.

Як зазначає скаржник, на підприємстві 21.08.2014р. о 14.год 40хв. стався нещасний випадок зі смертельним наслідком в результаті якого загинув працівник підприємства, про що свідчать надані відповідачем копії акту про нещасний випадок на виробництві зі смертельним наслідком від 12.09.2014р. (ф.Н5), акту про проведення спеціального розслідування від 13.09.2014р. (ф. Н-1).

Наказом генерального директора №182-р від 22.08.2014р. відповідальних осіб підприємства зобов'язано здійснити вивіз товаро - матеріальних цінностей зі складу, який знаходиться в м. Донецьку, вул. Бахметьєва, 43а (об'єкт нерухомого майна відповідно до договорів оренди) на інші склади ПрАТ "АВК", які знаходяться за межами зони АТО.

Товарно - транспортними накладними №П28779 від 15.08.2014р., №П29860 від 24.08.2014р. та №П30778 від 01.09.2014р. підтверджено, що відповідачем здійснено вивіз товарно - матеріальних цінностей за межі м. Донецьк на виконання вказаного наказу.

Зазначене свідчить про те, що відповідач фактично не міг використовувати орендоване майно через обставини, за які він не відповідає, оскільки вказані об'єкти знаходяться на території м. Донецьк, використання зазначених приміщень створює загрозу життю та здоров'ю працівників, у зв'язку з чим виробництво кондитерської фабрики зупинено.

Відповідно до п. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборнорї сили.

Частинами 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Підстави звільнення наймача від орендної плати встановлено частиною шостою статті 762 ЦК України, яка передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використано через обставини, за які він не відповідає.

Отже, за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 762 ЦК України (неможливість використання орендованого майна через обставини, за які орендар не відповідає), орендар звільняється від сплати орендної плати.

Всупереч ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним доказам, що ПрАТ "АВК" позбавлено можливості використовувати орендне майно, зокрема, у період за який заявлені позовні вимоги, оскільки воно знаходиться на території, на якій здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.14р. № 405/2014.

З огляду на те, що несплата орендної плати за період з серпня 2014р. по лютий 2015р. сталася не з вини відповідача, господарський суд дійшов помилкового висновку щодо обгрунтованості позовних вимог.

Також, в апеляційній скарзі апелянт стверджує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що при розгляді справи господарським судом порушено приписи ст. 58 ГПК України та неправомірно об'єднано позовні вимоги в одне провадження, оскільки позовна заява базувалась на різних підставах позову (різні договори). На думку апелянта, господарський суд при розгляді даного спору повинен був надати оцінку кожному договору окремо, дослідити обставини виникнення заборгованості та докази повного або часткового виконання сторонами умов кожного договору.

Проте, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом правил об'єднання позовних вимог, колегією суддів апеляційної інстанції не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 3.6.постанови Пленуму Вищого господарського суду України, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Виходячи з чого, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції не порушено правила прийняття об'єднаних вимог, тому позовна заява правомірно прийнята до провадження, у зв'язку з чим у суду першої інстанції відсутні правові підстави для повернення позовної заяви без розгляду за приписами п.5 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на вищевказані висновки апеляційного суду та спростовані матеріалами справи.

Також, як зазначено вище, скаржник звернувся до апеляціного господарського суду з клопотанням (заявою) про скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з нормами ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г, заяву Публічного акціонерного товариства "НОРД" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт в межах ціни позову на грошові кошти в сумі 58 104 296, 98грн, які належать відповідачу.

Відповідно до пункту 10 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.94р. N 02-5/611 (v_611800-94) "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", зазначено: "Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову".

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування заходів до забезпечення позову по справі № 908/1790/15-г, які вжиті ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г, оскільки при відмові позивачеві в позові потреба збереження заходів забезпечення позову є такою, що відпала.

З огляду на зазначене, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевим господарським судом передчасно та безпідставно задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "НОРД", м. Краматорськ Донецької області.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані невірно, оскаржуване рішення не відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для скасування рішення.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню, рішення господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г - скасуванню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області - задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г - скасувати.

Прийняти нове рішення у даній справі, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "НОРД", м. Краматорськ Донецької області у позові до Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 58 104 296 грн. 98 коп. у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "НОРД", (84322, м. Краматорськ Донецької області, вул. Шкільна, 117, ) на користь Приватного акціонерного товариства "АВК", м. Краматорськ Донецької області (84300, м. Краматорськ Донецької області, вул. Орджонікідзе, 1-а, ) 36 540, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Скасувати заходи до забезпечення позову по справі № 908/1790/15-г вжиті ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2015р. у справі №908/1790/15-г.

Господарському суду Запорізької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України „Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 16.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 19.06.2015р.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

Радіонова О.О.