номер провадження справи 19/89/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 Справа № 908/2792/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (69005, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 133)

до Чернігівської центральної районної лікарні (71202, Запорізька область, смт. Чернігівка, вул. Леніна, 434)

про стягнення 9571,65 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Теліпко О.О. - представник за довіреністю № 346 від 16.03.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 23.04.15. звернулося Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з позовною заявою до Чернігівської центральної районної лікарні про стягнення 9571,65 грн. заборгованості за Договором № 78 про надання послуг електрозв'язку від 02.06.03., з яких: 8811,57 грн. - суми основного боргу, 1395,76 грн. - втрат від інфляції, 62,69 грн. - 3% річних, 301,62 грн. - пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобов'язання перед позивачем по сплаті отриманих телекомунікаційних послуг за період з серпня 2014 р. по березень 2014 р., внаслідок чого у Чернігівської центральної районної лікарні виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.04.15. порушено провадження у справі № 908/2792/15, розгляд справи призначено на 14.05.15. о 12-00.

Представник відповідача в судове засідання 14.05.15. не з'явився, але від нього через Відділ документального документообігу господарського суду 13.05.15. на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду, відповідно до якої відповідач визнає позовні вимоги та просить суд відстрочити виконання рішення суду до 01.07.15.

В обґрунтування зазначеної вище заяви відповідач зазначає, що відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з місцевого бюджету Чернігівського району лише на підставі рішень Чернігівської районної ради Запорізької області. Відповідач вказує на те, що листом від 12.05.15. Чернігівська районна рада Запорізької області повідомила відповідача, що кошти для погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» будуть виділені на черговій сесії, яка відбудеться на початку червня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.05.15. на підставі ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи № 908/2792/15 відкладено на 16.06.15. о 10-50.

Від позивача 27.05.15. через Відділ документального забезпечення Господарського суду Запорізької області надійшли письмові пояснення на заяву про відстрочку виконання рішення суду, відповідно до яких Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» заперечує проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області.

Представник позивача в судовому засіданні 16.06.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судові засідання 14.04.15. та 16.06.15. не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.п. 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/2792/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

20.05.11. між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Запорізької філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» (в подальшому перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Укртелеком») (далі - Укртелеком) та Чернігівською центральною районної лікарнею (далі - Абонент) укладено Договір № 78 про надання послуг електрозв'язку (далі - Договір).

За вказаним вище Договором, Укртелеком надає послуги електрозв'язку, перераховані в Додатку № 1 до Договору, і безплатні послуги, перераховані в Додатку № 2 до Договору (п. 1 Договору).

Позивач вказує на те, що Укртелеком свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі.

Позивач зазначає, що Укртелеком щомісячно направляв простою кореспонденцією на адресу відповідача рахунки для оплати наданих послуг.

Крім того, позивачем рекомендованим листом № 33р/3-683 від 16.04.15. повторно надіслано на адресу відповідача рахунки за телекомунікаційні послуги за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач заборгованість за отримані телекомунікаційні послуги за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р. у повному обсязі не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище період, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, склала 8811,57 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.п. 7.1, 7.2 Договору, цей Договір вступає в силу з дня його підписання і діє п'ять років. Якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, то Договір вважається дійсним на той же термін.

Таким чином, у зв'язку із тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про розірвання Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично пролонгований на той саме строк і на тих самих умовах.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р. надавались телекомунікаційні послуги, що підтверджується рахунками-актами за телекомунікаційні послуги від: 31.08.14., 30.09.14., 31.10.14., 30.11.14., 31.12.14., 31.01.15., 28.02.15., 31.03.15. на загальну суму 8811,57 грн. (як вбачається з детального розрахунку суми заборгованості відповідача).

Як зазначив позивач, ним щомісячно простою кореспонденцією направлялись відповідачу вказані вище рахунки.

Повторна відправка позивачем відповідачу зазначених актів та рахунків підтверджується рекомендованим листом № 33р/3-683 від 16.04.15. та фіскальним чеком від 17.04.15., належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.5 Договору передбачено, що Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою системою оплати (кредитною безготівковою формою оплати). Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться Споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Однак відповідач, в порушення умов Договору, оплату за отримані телекомунікаційні послуги не оплатив, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за Договором за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р. становить 8811,57 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, заборгованість Чернігівської центральної районної лікарні за Договором становить 8811,57 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що вимога Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення з Чернігівської центральної районної лікарні суми наданих телекомунікаційних послуг в розмірі 8811,57 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 62,69 грн. - 3 % річних за період з 21.09.14. по 31.03.15. та 1395,76 грн. - збитків від інфляції за період з 01.10.14. по 31.03.15.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 62,69 грн. - 3 % річних та 1395,76 грн. - збитків від інфляції (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Також позивач на підставі п. 5.8 Договору просить суд стягнути з відповідача 301,62 грн. - пені за період з 21.10.14. по 31.03.15.

Пунктом 5.8 Договору сторони передбачили, що в разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 301,62 грн. за період з 21.10.14. по 31.03.15. (за обґрунтованим розрахунком позивача).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду у даній справі, суд відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Отже, господарський суд не зобов'язаний задовольняти заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.1.1. постанови від 17.10.12. N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначив, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим судом способом. Але, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Неможливість виплати суми боргу за судовим рішенням боржником має доводитись в загальному порядку.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що ніякі докази для суду не мають заздалегідь встановленої сили.

Боржником не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище підприємства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження неможливості виконання Чернігівською центральною районною лікарнею рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та допустимими засобами доказування наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не подано жодних доказів, які б підтверджували ускладнення виконання рішення чи унеможливлення його виконання.

Крім того, слід зазначити, що спір у даній справі виник з вини відповідача.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Якщо інше не передбачено договором або законом, відповідальність за порушення зобов'язання настає за наявності вини порушника.

З матеріалів справи вбачається, що Чернігівською центральною районною лікарнею не було вжито заходів щодо належного виконання свого зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в частині оплати вартості отриманих послуг.

Слід зазначити, що господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

За таких обставин, беручі до уваги вину відповідача та враховуючи можливі негативні наслідки для стягувача, та з метою недопущення їх настання, а також враховуючи недоведеність з боку відповідача скрутного фінансового становища, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про відстрочкуу виконання рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Чернігівської центральної районної лікарні (71202, Запорізька область, смт. Чернігівка, вул. Леніна, 434, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (69005, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 133, ) 8811 (вісім тисяч вісімсот одинадцять) грн. 57 коп. - основного боргу, 62 (шістдесят дві) грн. 69 коп. - 3 % річних, 1395 (одну тисячу триста дев'яносто п'ять) грн. 76 коп. - збитків від інфляції, 301 (триста одну) грн. 62 коп. - пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.15.

Суддя І.В. Давиденко