ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 920/1295/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Студенця В.І., за участі представника позивача Я. Моргуна (дов. від 29.12.2014), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В.Фрунзе" на рішення Господарського суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 2 лютого 2015 року у справі № 920/1295/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В. Фрунзе" до товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-кабель" про стягнення,

УСТАНОВИВ:
У липні 2014 року публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В.Фрунзе" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-кабель" про стягнення 61 579 грн 79 коп. збитків з підстав неналежного виконання умов договору від 2 квітня 2012 року № 2.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на належне виконання зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року (суддя І. Зайцева), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 2 лютого 2015 року, у позову відмовлено з мотивів недоведеності вимог.

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В. Фрунзе" просить судові рішення скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 224, 226 Господарського кодексу України, статей 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, статей 33 і 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-кабель" право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і його представник у судове засідання не з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 2 квітня 2012 року сторони уклали договір № 2, відповідно до умов якого відповідач (постачальник) зобов'язався передати у власність позивачу (покупець) кабельну продукцію.

Умовами договору сторони погодили, що якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ, ТУ, які відносяться до виробів даного типу; постачальник протягом гарантійного строку за свій рахунок усуває всі виявлені в установленому порядку дефекти, а за умови неможливості їх усунення в десятиденний строк здійснює заміну дефектного товару; гарантії постачальника діють при дотриманні умов транспортування, експлуатації, зберігання товару, встановлених експлуатаційно-технічною документацією; датою поставки вважається дата передачі товару покупцю, що вказана в товарно-транспортній накладній; право власності на товар та ризики переходять від постачальника до покупця з моменту поставки товару покупцю, передбаченого пунктом 2.3 договору; приймання товару за якістю здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку по якості № П-7, затвердженої Державним арбітражним судом СРСР 25 квітня 1966 року зі змінами від 29 грудня 1973 року № 81 та від 14 листопада 1974 року № 98 (далі - Інструкція); при виявленні невідповідності товару вимогам системи контролю якості виклик представника постачальника є обов'язковим (пункти 1.2, 1.3, 2.3, 2.6, 4.2 договору).

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу, зокрема, дріт ПСДК-Л 1х3, 55, що підтверджується накладними від 12 листопада 2012 року № 0421 та від 5 листопада 2013 року № 0329. Якість товару підтверджена сертифікатом № 2230, відповідно до якого дріт відповідає вимогам ТУ У 31.3-2-2003. Умови договору щодо приймання товару за якістю сторонами недотримані.

Дріт був використаний позивачем у виготовленні власної продукції, при роботі якої виявлені недоліки, про що складено акт від 9 квітня 2014 року № 5, у якому зазначено, що дріт ПСДК-Л 1х3, 55 за своїми технічними характеристиками не відповідає вимогам ТУ 31.3-2-2003 та не може бути використаний за призначенням.

Вимоги позову позивач обґрунтовує порушенням відповідачем зобов'язання у частині поставки продукції належної якості і обов'язком відшкодувати завдані цим збитки.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. За змістом статті 224 цього Кодексу, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, у відповідності з частиною 2 цієї норми, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Згідно статті 225 Кодексу, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою настання господарсько-правової відповідальності є правопорушення, елементами якого є наявність збитків, протиправність поведінки особи, причинний зв'язок між збитками і поведінкою особи, а також її вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, у тому числі відшкодування збитків.

Позивач не надав господарським судам належних і допустимих доказів того, що саме поставлена відповідачем продукція призвела до виготовлення непридатних до використання виробів, а отже недоведені причинний зв'язок між збитками, які поніс позивач і поведінкою відповідача, а також його вина у завданні збитків.

Водночас господарські суди обґрунтовано не прийняли уваги акт від 9 квітня 2014 року № 5, як доказ поставки неякісної продукції, оскільки документ складений з порушенням пунктів 13, 18 та 22 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за якістю № П-7.

Ураховуючи, що публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В. Фрунзе" не надало господарським судам доказів, які підтверджують позовні вимоги, господарські суди дійшли правомірного висновку про відмову в їх задоволенні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 2 лютого 2015 року у справі № 920/1295/14 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання імені М.В. Фрунзе" без задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець