ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 р. Справа№ 914/1103/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м.Львів

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", м.Жидачів Львівська область

про стягнення 402 117,91 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Пастушин Н.П. - представник (довіреність №502-4414/2 від 31.12.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулось з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" про стягнення 402 117,91 грн. заборгованості, з яких 383 621,50 грн. за спожиту активну електроенергію, 1 272,12 грн. за перетікання реактивної енергії, 11 161,34 грн. пені, 1 033,46 грн. три проценти річних та 5 029,49 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 06.04.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 06.05.2015р.

Ухвалою суду від 06.05.2015р. розгляд справи відкладено на 25.05.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 25.05.2015р. продовжено строк розгляду спору до 18.06.2015р. та відкладено розгляд справи на 10.06.2015р.

Ухвалою суду від 10.06.2015р. розгляд справи відкладено на 18.06.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Представником позивача подано додаткові пояснення (вх.№24535/15 від 15.06.2015р.), в яких він зазначає зокрема про те, що в розрахунку до позовної заяви ПАТ "Львівобленерго" допущено технічну помилку щодо періоду нарахування пені та 3% річних. Зокрема невірно зазначено дату періоду з якого нараховувалася пеня та 3% річних. Зазначено початок періоду нарахування з 21.01.2015р., а повинно бути з 22.01.2015р. Кількість днів, ставки НБУ та коефіцієнт інфляції зазначені вірно. Дата початку проведення нарахувань вбачається з розрахунків за електроенергію за грудень 2014р. Також, у вищенаведеному поясненні позивач зазначає, що 24.04.2015р. ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" здійснило оплату в сумі 213 621,50 грн. заборгованості за спожиту електроенергію. Дана сума ПАТ "Львівобленерго" була зарахована в рахунок погашення заборгованості згідно рішення господарського суду Львівської області від 04.03.2015р.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання (вх.№25150/15 від 18.06.2015р.), в якому він зазначає, що 24.04.2015р. ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" здійснило оплату за спожиту в січні 2015р. активну електроенергію в сумі 213 621,50 грн. Дану оплату ПАТ "Львівобленерго" зарахує в рахунок погашення боргу за спожиту в січні 2015р. активну електроенергію. Відтак, на підставі вищенаведеного, позивач просить суд припинити провадження в частині сплаченої суми 213 621,50 грн. та стягнути з ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" - 170 000,00 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 1272,12 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 11 161,34 грн. пені, 1 033,46 грн. три проценти річних, 5 029,49 грн. інфляційних нарахувань та 8 042,36 грн. судового збору.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, причин неявки представника не повідомив. Про порушення провадження у справі був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №81 7 від 07.04.2015р. - вручено 15.04.2015р. (вх.№15836/15 від 16.04.2015р.). Про відкладення розгляду спору на 10.06.2015р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №81 0 від 28.05.2015р. - вручено 03.06.2015р. (вх. №23480/15 від 08.06.2015р.).

Станом на 18.06.2015р. на адресу суду від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 10.06.2015р. про відкладення розгляду справи на 18.06.2015р. або поштовий конверт без вручення його адресату.

Водночас, факт надсилання відповідачу ухвали суду від 10.06.2015р. про відкладення розгляду справи на 18.06.2015р. підтверджується реєстром суду на відправлення рекомендованої з повідомленням кореспонденції №665 від 12.06.2015р., та узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомі.

Станом на день розгляду спору (18.06.2015р.) від відповідача на адресу суду заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

13.05.2015р. канцелярією суду було зареєстровано відзив відповідача від 13.05.2015р. вих..№23-5-1юр (вх..№19615/1513) в якому останній зазначає, що не визнає позовних вимог з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують кількість електроенергії спожитої ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат". Електроенергія, яка подавалась позивачем на енергетичні установки відповідача в січні 2015 року споживалась не тільки відповідачем, а також і МКП «Жидачівський водоканал», ТзОВ «ВУД Індастріс», ФОП Акером Я., що підтверджується наданим позивачем звітом про спожиту електроенергію.

Крім того, у відзиві відповідач зазначив про оплату спожитої у січні електроенергії на суму 213621,50 грн. на підтвердження чого долучив сканкопію платіжного доручення №4694 від 24.04.2015р. Одночасно повідомив суд, що ухвалою господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. порушено провадження у справі №914/4160/14 про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Каганяка Ігора Ярославовича.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

встановив:

Відповідно до п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", затвердженого Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", Протокол №9 від 20 квітня 2012 року (Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 27.04.2012р., номер запису 9000338), Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" (далі-Товариство) перейменоване з Відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго" відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Львівобленерго", заснованої відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 17 серпня 1995 року №156 шляхом перетворення Виробничого енергетичного об"єднання "Львівенерго" у Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Львівобленерго", згідно з Указом Президента України від 4 квітня 1995 року №282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України".

10.05.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90059 з додатками (надалі - договір) за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.2.2.2. договору постачальник зобов'язувався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

Згідно п.2.3.3 договору споживач зобов'язувався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

10.05.2007р. між постачальником та споживачем було укладено додаток №2 "Порядок розрахунків" до договору №90059 від 10.05.2007р.

Відповідно до п.2 додатку №2 до договору розрахунковим вважається період з 1 числа поточного місяця до 30 (31) числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Згідно п.4 додатку №2 до договору споживач протягом розрахункового періоду здійснює 3 (три) планових платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях: з 01 до 09 числа розрахункового періоду 60 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання; з 10 до 19 числа розрахункового періоду 20 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання; з 20 до 29 числа розрахункового періоду 20 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання.

Відповідно до п.5 додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Відповідно до абз.2 п.7 додатку №2 до договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи за розрахунковий період січня 2015р. відповідачем спожито 274233 кВт/год. на суму 383 621,50 грн. про що відповідачу 03.02.2015р. скеровано рахунок за активну електроенергію №300401/42699-1. Загальна сума заборгованості складає 1 542 826,80 грн., з яких 657 523,70 грн. станом на 10.12.2014р. заявлено як конкурсні вимоги у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" №914/4160/14, а 501 681,60 грн. за спожиту активну електроненергію стягнуто рішенням господарського суду Львівської області №914/214/15 від 04.06.2015р.

Як стверджує позивач у позовній заяві, вищевказаний рахунок відповідач станом на 03.04.2015р. не оплатив в результаті чого виникла заборгованість за спожиту активну електроенергію, в тому числі, за розрахунковий період січня 2015р. в сумі 383 621,50 грн.

Відповідно до п.6.33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002р. №19, було укладено додаток №7б до договору №90059 від 10.05.2007р. "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії". Згідно з п.2.3.4. договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б).

Враховуючи наведене, ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" порушило умови договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 1272,12 грн.

Рахунок за реактивну енергію №300301/42700-2 скерований відповідачу 03.02.2015р. на загальну суму 9 110,66 грн. (з яких 6 570,76 грн. заявлено як конкурсні вимоги у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно паперовий комбінат" №914/4160/14, а 1 267,78 грн. стягнуто рішенням господарського суду Львівської області №914/214/15 від 04.03.2015р.). Позивач вважає, що до стягнення підлягає 1272,12 грн. боргу за розрахунковий період січня 2015р.

Відтак, станом на 03.04.2015р. заборгованість відповідача за спожиту активну електроенергію складала 383 621,50 грн.

Після порушення провадження у справі, відповідач частково сплати суму заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 213 621,50 грн.

Позивач, на підставі п.4.2.1. договору, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 11 161,34 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять 1 033,46 грн. три проценти річних та 5 029,49 грн. інфляційних втрат.

Отже, позивач просить стягнути 188 496,41 грн. з яких 170 000,00 грн. за спожиту активну електроенергію, 1 272,12 грн. за перетікання реактивної енергії, 11 161,34 грн. пені, 1 033,46 грн. три проценти річних та 5 029,49 грн. інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005р. №910 із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушенням в електроенергетиці є порушення правил користування електричною енергією.

Судом встановлено, що 10.05.2007р. між позивачем і відповідачем укладено договір №90059 про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п.1.2. ПКЕЕ, засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем спожито 274233 кВт/год. на суму 383 621,50 грн. за січень 2015 року. Внаслідок невиконання умов договору у відповідача виникла також заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 1 272,12 грн.

Позивач виставив відповідачу рахунок за спожиту активну електроенергію №300401/42699-1 за січень 2015р. на суму 1 542 826,80 грн. в який крім суми заборгованості за січень 383 621,50 грн. включений також борг станом на 01.01.2015р. в сумі 1 159 205,30 грн. Крім того, відповідачу виставлено рахунок за реактивну енергію №300301/42700-2 за січень 2015р. на загальну суму 9 110,66 грн. в який крім боргу за січень 2015р. в сумі 1 272,12 грн. включено борг в сумі 7 838,54 грн. станом на 01.01.2015р.

Відповідач повинен був оплатити вказані рахунки до 06.02.2015р.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5 додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Згідно абз.2 п.7 додатку №2 до договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 03.04.2015р. у відповідача існувала заборгованість за січень 2015р. в сумі 383 621,50 грн. за спожиту активну електроенергію.

Після порушення провадження у справі, відповідач частково оплатив заборгованість за спожиту в січні 2015р. активну електроенергію в сумі 213 621,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4694 від 24.04.2015р. на суму 213 621,50 грн., з призначенням платежу "сплата за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. згідно рахунку №300401/42699-1 від 03.02.2015р."

Позивач первісно у додатковому письмовому поясненні (вх.№24535/15 від 15.06.2015р.) стверджував, що сплачена відповідачем у квітні 2015р. сума боргу була зарахована в рахунок погашення заборгованості згідно рішення господарського суду Львівської області від 04.03.2015р.).

Однак у клопотанні (вх.№25150/15 від 18.06.2015р.) позивач зазначає, що дану оплату ПАТ "Львівобленерго" зарахує в рахунок погашення боргу за спожиту в січні 2015р. активну електроенергію.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У п.7.6. договору сторони погодили, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється плата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном виникнення.

Вищевказаний пункт договору відповідає умовам абзацу другого п.6.5. ПКЕЕ, в якому вказано, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22 із змінами та доповненнями затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Відповідно до п. 3.8 вказаної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

З огляду на вищенаведене, отримувач коштів (постачальник) не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником (споживачем) чітко визначено призначення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем (споживачем) чітко вказана підстава платежу у платіжному дорученні №4694 від 24.04.2015р. на суму 213 621,50 грн., а саме: "сплата за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. згідно рахунку №300401/42699-1 від 03.02.2015р."

Відтак, в частині позовних вимог про стягнення 213 621,50 грн. за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору відносно цієї суми.

Відтак, станом на момент прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. становить 170 000,00 грн., а за перетікання реактивної електроенергії становить 1 272,12 грн.

Згідно ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. в сумі 170 000,00 грн. та за перетікання реактивної електроенергії в сумі 1 272,12 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати на загальну суму 5 029,49 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Як вбачається із додаткових письмових пояснень (вх.№24535/15 від 15.06.2015р.) позивачем уточнено період нарахування 3% річних, а саме з 22.01.2015р. по 15.02.2015р. та заявлено до стягнення 1 033,46 грн.

Розглянувши розрахунок 3% річних суд встановив, що позивач при їх нарахуванні дещо завищив суму. Згідно проведеного судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає 1 033,45 грн. три проценти річних (за період з 22.01.2015р. по 15.02.2015р.).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Як вбачається із додаткових письмових пояснень (вх.№24535/15 від 15.06.2015р.) позивачем уточнено період нарахування пені, а саме з 22.01.2015р. по 15.02.2015р. та заявлено до стягнення 11 161,34 грн.

Розглянувши розрахунок пені суд встановив, що позивач при нарахуванні пені дещо завищив суму. Згідно проведеного судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає 11 161,33 грн. пені (за період з 22.01.2015р. по 15.02.2015р.).

Слід зазначити, що при нарахуванні інфляційних втрат, 3%річних та пені позивач брав за основу заборгованість, яка виникла за попередній період (грудень 2014р.) в сумі 502 949,38 грн. та стягнута рішенням суду у справі № 914/214/15, в якій не заявлялись до стягнення інфляційнй, річні та пеня.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково. З відповідача підлягає до стягнення 188 496,39 грн., з яких 170 000,00 грн. борг за спожиту активну електроенергію, 1 272,12 грн. борг за перетікання реактивної енергії, 11 161,33 грн. пеня, 1 033,45 грн. три проценти річних та 5 029,49 грн. інфляційних втрат.

Щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень суд зазначає наступне.

Кількість спожитої відповідачем електроенергії за січень 2015р. відображена в рахунку на підставі поданих позивачем показників, а саме 274233 кВт/год.

Наявність провадження у справі про банкрутство відповідача не позбавляє позивача права на звернення із зазначеним позовом у позовному провадженні, оскільки предметом спору у справі 914/1103/15 є стягнення заборгованості, яка виникла після порушення справи про банкрутство, а отже є поточною.

Так, відповідно до положень ч.5 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкуртом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №4913 від 01.04.2015р. на суму 8042,36 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас з врахуванням того, що часткова оплата боргу проведена після порушення провадження у справі, а спір доведений до суду з вини відповідача.

Керуючись ст.ст.26, 27 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст.11, 525, 526, 530, 549, 610 -612, 627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232, 275 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ст.80, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат (81700, Львівська область, Жидачівський район, м.Жидачів, вул.Фабрична, 4; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м.Львів, вул.Козельницька, 3; ) 170 000,00 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію, 1 272,12 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 11 161,33 грн. пені, 1 033,45 грн. три проценти річних, 5 029,49 грн. інфляційних втрат та 8 042,35 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 213 621,50 грн. заборгованості за активну електроенергію спожиту в січні 2015р. провадження у справі припинити.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

5. Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України, після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 23.06.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.