ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" червня 2015 р.Справа № 908/378/15-г

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі Стадник О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Мулява І.Є. (довіреність № 01 від 23.01.2015р.);

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Резус-Н"

до відповідача публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі відділення № 310 ПАТ "ІМЕКСБАНК" у м. Запоріжжя

про зобов'язання вчинити певні дії, -

судові засідання по справі проводились в режимі відеоконференції згідно ст. 74-1 ГПК України

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Резус-Н" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просило зобов`язати публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі відділення № 310 ПАТ "ІМЕКСБАНК" у м. Запоріжжя виконати вимоги, що містяться у платіжному дорученні № 1 від 06.01.2015р., а саме перерахувати грошові кошти у розмірі 42 000грн. на рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» у м. Києві (р/р № 4415, МФО 300023). Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі договору банківського рахунку № 47 від 30.07.2013р., укладеного між сторонами, позивачем 09.01.2015р. було надано на виконання відповідачу платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. про перерахування вільних власних коштів на інший поточний рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» у м. Києві в сумі 42 000грн. Однак, платіжне доручення виконано не було.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.01.2015р. порушено провадження у справі № 908/378/15-г за даним позовом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. матеріали справи № 908/378/15-г за позовом ТОВ "Резус-Н" до ПАТ "ІМЕКСБАНК" в особі відділення № 310 ПАТ "ІМЕКСБАНК" у м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії передано за підсудністю до господарського суду Одеської області - на підставі ст. 17 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.03.2015р. суддею Брагіною Я.В. прийнято до провадження справу № 908/378/15-г, розгляд справи призначено на 06.04.2015р.

31.03.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 8211/15), відповідно до якого заявник просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 908/378/15-г, що призначене на 06.04.2015р. в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.2015р. зазначене клопотання позивача задоволено та доручено господарському суду Запорізької області забезпечити проведення в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 06.04.2015р. о 11 год. 30 хв., по справі № 908/378/15-г

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2015р. :

- задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та про участь у наступному судовому засіданні представника позивача в режимі відеоконференції;

- відкладено розгляд справи на 06 травня 2015 р.;

- витребувано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар, Т.Шевченка, 33Б) інформацію щодо введення Тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженого керівника Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК";

- доручено Господарському суду Запорізької області забезпечити проведення в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 06.05.2015р. о 12 год. 00 хв., по справі № 908/378/15-г.

20.04.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли письмові пояснення вих. №08 від 14.04.2015р. (вх. ГСОО 10152/15), згідно якого позивач вказує, що після подання позовної заяви до суду, позивачу із листа - відповіді вих. 2334 від 13.03.2015р. ПАТ "ІМЕКСБАНК", який отримано 31.03.2015р., стало відомо, що з 27.01.2015р. у ПАТ "ІМЕКСБАНК" було введено тимчасову адміністрацію. Згідно даного листа ПАТ "ІМЕКСБАНК" повідомило позивача про початок тимчасової адміністрації, про призначення уповноваженої особи, а також про те, що починаючи з 27.01.2015р. Банком не здійснюється задоволення вимог кредиторів згідно п. 5 ст. 36 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

20.04.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшли заперечення проти позову (вх. № 10225/15), згідно яких відповідач, вказуючи на те, 26.01.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 16, що було прийнято на підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015р. № 50 „Про віднесення публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"" до категорії неплатоспроможних", 27.01.2015р. було розпочато процедуру виведення ПАТ "ІМЕКСБАНК" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Відповідач зазначає, що позивач є кредитором банку щодо майнових зобов'язань з перерахування грошових коштів та з урахуванням встановленої ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, вважає, що позовні вимоги ТОВ "Резус-Н" не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Також відповідач зазначив, що вимоги ТОВ "Резус-Н" враховані банком, та їх виплата буде здійснюватись у порядку та в розмірах, встановлених ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

29.04.2015р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано суду інформацію щодо введення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженого керівника ПАТ "ІМЕКСБАНК" (вх. № 11139/15)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2015р.:

- задоволено клопотання представника позивача про розгляд наступного судового засідання в режимі відеоконференції;

- відкладено розгляд справи на 18 травня 2015 р.;

- доручено господарському суду Запорізької області забезпечити проведення в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 18.05.2015р. о 15 год. 00 хв., по справі № 908/378/15-г

14.05.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 12245/15), згідно яких позивач наполягав на зазначеному в письмових поясненнях № 08 від 14.04.2015р. та повторно зазначив, що ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р. № 4452-VI не стосується позовних вимог, оскільки тимчасову адміністрацію в ПАТ "ІМЕКСБАНК" запроваджено з 27.01.2015р., а платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. було подано позивачем до банку 09.01.2015р., при цьому, посилання відповідача на п. 6 ст. 36 Закону не є вірними, оскільки п. 6 ст. 36 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене п. 1 частини 5 ст. цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Таким чином, навіть під час дії тимчасової адміністрації не встановлено обмеження щодо перерахування грошових вимог з одного поточного рахунку на інший.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 18.05.2015р., в судовому засіданні 18.05.2015р. суддею Брагіною Я.В. оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено, що повний текст рішення буде складено та підписано 25.05.2015р.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 527 від 20.05.2015р. та відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматичну систему документообігу суду, у зв'язку із відрахуванням судді Брагіної Я.В. зі штату суддів господарського суду Одеської області (наказ голови суду № 8-к від 20.05.2015р.) та настанням інших обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, що може мати наслідком порушенням строку розгляду, передбаченого відповідним процесуальним законом, по справі № 908/378/15-г призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно з повторним автоматичним розподілом справ, справу № 908/378/15-г передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2015р. суддею Мостепаненко Ю.І. прийнято до свого провадження справу № 908/378/15-г, розгляд справи призначено на 24.06.2015р.

11.06.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 15013/15).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2015р. клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та доручено господарському суду Запорізької області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ "Резус-Н" у судовому засіданні по справі № 908/378/15-г, яке призначене господарським судом Одеської області на 24 червня 2015 року об 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 24.06.2015р. представник позивача підтримував позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 24.06.2015р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

30.07.2013 року між ПАТ "Імексбанк" (Банком), від імені якого діє відділення № 310 АТ "Імексбанк" у м. Запоріжжя, та ТОВ "Резус-Н" (Клієнтом) укладено договір банківського рахунку (у національній валюті) № 47 (Договір), згідно п. 1.1 якого Банк відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року (зі змінами та доповненнями), відкриває Клієнту поточний рахунок (рахунки) у національній валюті № 3001 та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку.

П. 2.1.8 Договору встановлено, що Банк має право списувати грошові кошти з рахунку Клієнта на підставі його розпорядження (за допомогою платіжного доручення).

Банк має право виконувати розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку Клієнта (п. 2.1.10 Договору).

Якщо розрахунковий документ надійшов до Банку після Операційного часу, Банк має право виконати доручення Клієнта, що міститься в цьому документі, не пізніше наступного операційного дня (п. 2.1.15 Договору).

Згідно п. 2.2.6 Договору Клієнт має право вимагати від Банка своєчасного і повного надання банківських послуг, обумовлених цим договором.

Згідно до п.п. 2.3.2, 2.3.4 Договору Банк зобов'язується належним чином виконувати умови цього Договору, приймати та виконувати протягом Операційного часу розрахунково-касові документи Клієнта, після Операційного часу приймати розрахункові документи та виконувати доручення Клієнта згідно умов п. 2.1.15.

П. 3.1 Договору встановлено, що у разі оформлення Клієнтом розрахунково-касових документів з порушенням чинного законодавства та нормативних актів Національного банку України, Банк повертає їх Клієнту не пізніше наступного робочого дня.

Банк, повертаючи розрахунковий документ, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документу без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю Закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-провового акту Національного банку, який порушено) та значити дату його повернення, засвідчити підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампу Банку (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору, Договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання.

На виконання договору банківського рахунку (у національній валюті) № 47 від 30.07.2013р. ТОВ "Резус-Н" 09.01.2015р. надав до відділення № 310 АТ "Імексбанк" у м. Запоріжжя платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. для перерахування вільних власних коштів на інший поточний рахунок № 4415 в АКБ «Укрсоцбанк» у м. Києві у сумі 42 000,00 грн.

Вказане платіжне доручення було отримане та зареєстроване відповідачем 09.01.2015р., що підтверджується наявним на платіжному дорученні відтиском штампу відділення № 310 АТ "Імексбанк" у м. Запоріжжя.

В підтвердження наявності грошових коштів на рахунку ТОВ "Резус-Н", позивачем надано виписку по особовому рахунку № 3001 за період з 01.10.2014р. по 17.01.2015р., згідно якої вбачається, що станом на 17.01.2015р. на рахунку ТОВ "Резус-Н" наявний залишок коштів в розмірі 42 511,99 грн.

При цьому, позивач зазначає, що відповідачем перерахування грошових коштів за платіжним дорученням № 1 від 06.01.2015р. здійснено не було.

15.01.2015р. ТОВ «Резус-Н» звернувся до відповідача з листом № 1, в якому просило виконати умови договору та перерахувати грошові кошти за наданим платіжним дорученням, у строк визначений вимогами чинного законодавства, але не пізніше 16.01.2015р., або надати обґрунтовану відповідь, з яких причин надане до виконання платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. не виконано.

Зазначений лист залишено без відповіді.

З метою з'ясування обставин щодо зарахування грошових коштів на поточний рахунок, зазначений в платіжному дорученні № 1 від 06.01.2015р., ТОВ «Резус-Н» 23.02.2015р. надіслало до ПАТ „Укрсоцбанк" лист вих. № 3.

Довідкою вих. 09.402-86/1507 від 03.03.2015р. ПАТ „Укрсоцбанк" надало інформацію ТОВ „Резус-Н", що на рахунок клієнта № 4415, відкритий у ПАТ „Укрсоцбанк" з АТ "Імексбанк" за платіжним дорученням № 1 від 06.01.2015р. грошові кошти не надходили.

13.03.2015р. вих. № 2334 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Імексбанк" повідомило ТОВ „Резус-Н", що починаючи з 27.01.2015р. Банком не здійснюється задоволення вимог кредиторів згідно п. 5 ст. 36 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Все вищезазначене і стало підставою для звернення ТОВ «Резус-Н» до господарського суду з даним позовом, в якому він просить суд зобов'язати ПАТ „Імексбанк" в особі відділення № 310 АТ„Імексбанк" виконати вимоги, що містяться у платіжному дорученні № 1 від 06.01.2015р., а саме перерахувати грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн. на рахунок № 4415 в АКБ «Укрсоцбанк» у м. Києві.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що, розглядаючи справу, суд повинен дослідити усі правовідносини, що виникли між сторонами, та надати їм відповідну правову оцінку, суд вказує наступне.

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського рахунку (у національній валюті) № 47, згідно п. 1.1 якого відповідач відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року (зі змінами та доповненнями), відкриває позивачу поточний рахунок (рахунки) у національній валюті № 3001 та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходять позивачу, виконувати розпорядження позивача щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку.

Відповідно до п. 2.3.4 договору банківського рахунку (у національній валюті) № 47 від 30.07.2013р. відповідач зобов'язався приймати та виконувати протягом Операційного часу розрахунково-касові документи позивача, після Операційного часу приймати розрахункові документи та виконувати доручення Клієнта згідно умов п. 2.1.15.

Ч. 3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок, визначеної платником особи (одержувача), у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2015р. позивачем було надано ПАТ "Імексбанк" на виконання платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. про перерахування 42 000,00 грн. на рахунок № 4415, відкритий у АКБ „Укрсоцбанк" у м. Києві.

Вказане платіжне доручення отримано відповідачем 09.01.2015р., проте залишене останнім без виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З огляду на вищевказані правові норми, а також положення п. 2.3.4 договору банківського рахунку № 47 від 30.07.2013р., суд доходить висновку про виникнення у відповідача зобов'язання виконати платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р. та перерахувати кошти в сумі 42 000,00 грн. на поточний рахунок № 4415 в АКБ «Укрсоцбанк» у м. Києві, що не було виконано останнім.

Таким чином, як встановлено судом, відповідачем було допущено порушення виконання зобов'язання, наслідком якого є настання, згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, правових наслідків, встановлених договором або законом.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення вказаної суми на підставі судового рішення, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як вбачається з відомостей, які є загальнодоступними та містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 27 травня 2015 року прийнято рішення № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як зазначено вище, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 105 від 27.05.2015, з 27 травня 2015 року розпочато ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до з ч. ч. 1 та 2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Визначення поняття "кредитор банку" містять приписи Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, відповідно до статті 2 Закону, кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Таким чином, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором за вимогою з розпорядження належними йому коштами, а банк, відповідно, виступає боржником.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що станом на день прийняття рішення - 24.06.2015 року у відповідача відкликано банківську ліцензію, без якої останній не має право здійснювати банківську діяльність, в тому числі, і здійснювати розрахункове-касове обслуговування клієнтів з переказу коштів на рахунки клієнтів, які відкриті в інших банківських установах, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо тверджень позивача про те, що порушення відповідачем свого зобов'язання за договором банківського рахунку № 47 від 30.07.2013р. відбулося ще до здійснення тимчасової адміністрації банку (платіжне доручення № 1 від 06.01.2015р., надано 09.01.2015р.) та не було усунуте під час тимчасової адміністрації, необхідно зазначити, що згідно п.4.1. договору банківського рахунку, за несвоєчасне чи неналежне виконання розпорядження клієнта щодо перерахування його коштів, банк сплачує клієнту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно або неналежно списаного платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 32.2. ст. 32. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Тобто, за несвоєчасне списання з вини відповідача коштів з рахунку позивача, як договором, так і законодавством передбачена відповідальність у вигляді сплати пені.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ „Резус-Н", судові витрати, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 25 червня 2015 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко