КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 910/29688/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Клюц С.О. - представник за дов. №15 від 10.02.2015 року;

від відповідача: Стрілко О.В. - представник за дов. №20а від 27.01.2015 року,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина", Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод"

на рішення Господарського суду м. Києва від 31.03.2015 року

у справі № 910/29688/14 (суддя: Домнічева І.О. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина"

до Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод"

про спонукання до припинення зловживання цивільними правами та відновлення попереднього становища

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина" (далі - позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про відновлення становища, що існувало до порушення, шляхом визнання договору між ПАТ "КДЕМЗ" та ТОВ "ЮКФ "Дарина" за №4-01/09.2013 про відшкодування витрат за послуги від 01.09.2013 року з протоколом розбіжностей від 20.09.2013 року укладеним безстроково. Заборони відповідачу за первісним позовом вчиняти дії, прямо чи опосередковано спрямовані на припинення або обмеження надходження електроенергії, тепла, води до нежилого приміщення №3 (з приміщення №1 по приміщення №26) в будівлі виробничого корпусу (літ. "Д") на III (третьому) поверсі, загальною площею 350,30 (триста п'ятдесят цілих тридцять сотих) кв.м. за адресою м. Київ, вул.Фрунзе, 40, що складає 2/100 (дві сотих) частини від майнового комплексу за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 40 загальною площею 15921,40кв.м., та/або відведення стічних вод із зазначеного приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що листом від 01.12.2014 року №159 відповідач за первісним позовом попередив позивача за первісним позовом про припинення надання послуг на умовах договору №4- 01/09.13 про відшкодування витрат за послуги від 01.09.2013 року. Від узгодження порядку подальшої участі сторін у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідач за первісним позовом ухиляється, незважаючи на звернення з пропозицією розпочати переговорний процес з цього питання, що в свою чергу призведе до неможливості позивача за первісним позовом належним чином виконувати свої зобов'язання з орендарями з якими укладено договори оренди та понесе збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2015 року було порушено провадження у даній справі.

03.02.2015 року від відповідача за первісним позовом через відділ діловодства суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з позивача за первісним позовом збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що актами приймання виконаних робіт/здачі-приймання робіт/послуг, підтверджений факт понесення відповідачем за первісним позовом витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці, яка становить 1,84%, зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку. Відповідно до щомісячних Розрахунків відшкодування витрат за послуги, надані ТОВ «ЮКФ «Дарина», ПАТ «КДЕМЗ» зазнав втрат у зв'язку з невідшкодуванням ТОВ «ЮКФ «Дарина» витрат пропорційно своїй частці в розмірі 28 463,344 грн.

Ухвалою від 03.02.15 року було прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі №910/29688/14 у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі № 910/29688/14 в частині відмови у задоволенні первісного позову, прийняти нове, яким первісний позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи.

Так, скаржник зазначав, що висновок суду першої інстанції про відсутність такого способу захисту прав як визнання договору укладеним безстроково для відмови в позові, суперечить вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина" було прийнято до провадження.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі № 910/29688/14 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, прийняти нове, яким зустрічний позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначав, що позивач за первісним позовом в порушення вимог ст. 360 Цивільного кодексу України участь в управлінні, утриманні, збереження спільного майна пропорційно своїй частці - не бере.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" було прийнято до провадження.

Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина", Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.10.2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична . консультаційна фірма "Дарина" уклала з Відкритим акціонерним товариством "Київський дослідно-експериментальний механічний завод" договір купівлі-продажу нежилого приміщення (далі - договір), за яким позивач за первісним позовом купив у відповідача за первісним позовом нежиле приміщення №3 (з приміщення №1 по приміщення №26) в будівлі виробничого корпусу (літ. "Д") на 3 (третьому) поверсі, загальною площею 350,30 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 40, що складає 2/100 (дві сотих) частини від майнового комплексу за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 40 загальною площею 15921,40 кв.м.

Право власності позивача за первісним позовом на зазначені приміщення було зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна в реєстраційній книзі 27П-261 реєстраційний запис №5959 від 11.11.2005 року (наявне в матеріалах справи).

У 2013 році сторони врегулювали відносини з участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна шляхом укладення договору №4-01/09.13 про відшкодування витрат за послуги від 01.09.2013 року з протоколом розбіжностей від 20.09.2013 року. Цим договором сторони погодили порядок організації надання в їх спільному майновому комплексі послуг з постачання електроенергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, а саме - всі договори з відповідними службами укладає відповідач за первісним позовом, яке забезпечує отримання всіх комунальних послуг в приміщеннях, а позивач за первісним позовом в свою чергу - відшкодовує їх в порядку, передбаченому договором.

26.12.2013 року сторони підписали Угоду №1 про внесення змін та доповнень до договору №4-01/09.13 про відшкодування витрат за послуги від 01.09.2013 року, яким продовжили дію договору до 31.12.2014 року на таких самих умовах.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до п. 1. угоди №1 до договору, визначено, що договір діє з 01.09.2013 року по 31.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач за первісним позовом до закінчення дії договору звернувся до позивача за первісним позовом з листом Вих. №173 від 19.12.2014 року з пропозицією звернутися до підприємств, що надають послуги з постачання електроенергії, опалення, холодної води, забезпечення нормального функціонування каналізаційних систем у приміщеннях позивача за первісним позовом, та укласти з ними відповідні договори.

26.12.2014 року позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом і повідомив, що не заперечує проти можливості укласти прямі договори на постачання електроенергії, опалення, холодної води та каналізації з підприємствами, що надають такі послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на викладене та враховуючи, що термін дії договору закінчився, а між сторонами не досягнуто згоди на підписання нового або продовження дії договору № №4-01/09.13 від 01.09.2013 року та в силу того, що ні ст. 16 Цивільного кодексу України, ні ст. 20 Господарського кодексу України не передбачають такого способу захисту прав, як визнання договору укладеним безстроково, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про відновлення становища, що існувало до порушення, шляхом визнання договору між ПАТ "КДЕМЗ" та ТОВ "ЮКФ "Дарина" за №4-01/09.2013 про відшкодування витрат за послуги від 01.09.2013 року з протоколом розбіжностей від 20.09.2013 року укладеним безстроково (аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 04.02.2015 року у справі № 922/3117/14).

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що висновок суду першої інстанції про відсутність такого способу захисту прав як визнання договору укладеним безстроково для відмови в позові, суперечить вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині заборони відповідачу за первісним позовом вчиняти дії, прямо чи опосередковано спрямовані на припинення або обмеження надходження електроенергії, тепла, води до нежилого приміщення №3 (з приміщення №1 по приміщення №26) в будівлі виробничого корпусу (літ. "Д") на III (третьому) поверсі, загальною площею 350,30 (триста п'ятдесят цілих тридцять сотих) кв.м. за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 40, що складає 2/100 (дві сотих) частини від майнового комплексу за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 40 загальною площею 15921,40кв.м., та/або відведення стічних вод із зазначеного приміщення, оскільки дані вимоги є похідними від вимог в яких було відмовлено вище.

Щодо відмови в задоволенні зустрічного позову, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Склад правопорушення щодо відшкодування шкоди становить наступні фактори:

- наявність шкоди;

- протиправна поведінка заподіювана шкоди та його вина;

- причинний зв'язок між шкодою та виною заподіювана шкоди;

Таким чином, відповідальність за заподіяння шкоди наступає при наявності усіх перелічених складових.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, жодна складова правопорушення не підтверджена наданими відповідачем за первісним позовом належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Вимоги позивача щодо відшкодування шкоди (збитків як назвав позивач за зустрічним позовом при цьому посилаючись на ст. 1166 Цивільного кодексу України), заподіяної, на його думку, бездіяльністю відповідача за зустрічним позовом спростовуються матеріалами справи, оскільки бездіяльність відповідача за зустрічним позовом, має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що позивач за первісним позовом в порушення вимог ст. 360 Цивільного кодексу України участь в управлінні, утриманні, збереження спільного майна пропорційно своїй частці - не бере, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відсутність зі сторони позивача за первісним позовом згоди на замовлення, отримання та оплату відповідачу за первісним позовом послуг, витрати на які останній просить відшкодувати згідно наданих в додатку до позовної заяви зустрічного позову, виключає застосування положення ст.360 Цивільного кодексу України з вимогою для їх оплати.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не доведений ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції факт заподіяння йому шкоди, тобто, склад правопорушення відсутній, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмови в задоволенні зустрічної позовної вимоги.

Отже, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі №910/29688/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина", Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консультаційна фірма "Дарина", Публічного акціонерного товариства "Київський дослідно - експериментальний механічний завод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року у справі №910/29688/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/29688/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Гаврилюк