РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/13698/15

За позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального
регіону України в інтересах держави в особі 1. Міністерства оборони
України та 2. Військової частини НОМЕР_1
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна»
Про стягнення 300 828,14 грн.

Суддя Сівакова В.В.
Представники сторін:
від прокуратури Тимко В.В. по дов. № 025581 від 15.04.2014
від позивача-1 Рибалко Л.М. по дов. № 220/51075/д від 10.12.2014
від позивача-2 Кохан О.Ю. по дов. № 350/153/345/пс від 03.06.2015
від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» про стягнення 300 828,14 грн., з яких: 116 915,74 грн. пені за прострочення поставки товару, 91 956,20 грн. штрафу за прострочення поставки товару та 91 956,20 грн. штрафу за відмову від постачання товару внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти № 96/14 від 29.07.2014.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 порушено провадження у справі № 910/13698/15 та призначено справу до розгляду на 18.06.2015.
Прокуратура в судовому засіданні 18.06.2015 позовні вимоги підтримала повністю.
Позивачі в судовому засіданні 18.06.2015 позовні вимоги прокуратури підтримали повністю.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13698/15 від 18.06.2015, у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.06.2015, розгляд справи був відкладений на 25.06.2015.
Відповідач в судове засідання 25.06.2015 не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.06.2015 та ухвали від 18.06.2015 не виконав.
Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).
Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, вул. Івана Кудрі, 35-А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом 28.05.2015 є місцезнаходженням відповідача.
Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.
Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.
Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 25.06.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури та позивачів, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 96/14 (далі договір).
Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар, зазначений у пункті 1.2 та у Специфікації товару (додаток № 1 до договору). Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.
Згідно з п. 1.2. договору найменування товару: лот № 2 - авіаційні шини 1300x480 м.1А або еквівалент (далі - товар), код 22.11.1. шини та камери гумові нові, згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010. Кількість товару зазначена у Специфікації товару (додаток № 1 до договору).
Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору у визначені строки не було поставлено товар та має місце відмова від постачання товару, в зв`язку з чим нараховані штрафні санкції.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 10.1. договору він набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання.
Відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Згідно із п. 3.1 договору ціна цього договору становить 1 313 660,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 218 943,33 грн.
За умовами п. 5.1. договору строк постачання товару визначено до 01.10.2014, після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору.
Відповідно до п. 5.2. договору місцем поставки товару є: м. Вінниця, склад вантажоотримувача замовника (військова частина А2287). Товар поставляється силами, засобами постачальника.
Згідно з п. 5.3. договору постачальник за 2 (два) робочі дні до дати постачання товару повинен повідомити замовника про дату його постачання.
Згідно з п. 5.5. договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма - додаток № 4 до договору). Зазначений акт затверджується замовником у термін не пізніше ніж п`ять днів від дати отримання військовою частиною НОМЕР_2 документів, які визначено у пункті 4.1. цього договору.
Згідно з п. 6.3.1. договору постачальник зобов`язався здійснити постачання товару в строки, відповідно до умов цього договору.
30.07.2014 за № 129/138/1500 на адресу відповідача було направлено повідомлення про готовність замовника до виконання умов договору у повному обсязі на загальну суму 1 313 660,00 грн.
Відповідач листом № 384 від 30.09.2014 повідомив замовника, що у зв`язку із ситуацією що склалась між Україною та Росією відповідач не може в строк відповідно до договору виконати поставку товару, який знаходиться на території Російської Федерації та просив перенести термін поставки на два місяці.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, зокрема крім випадку продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.
Прокуратура вказує на те, що оскільки документальне підтвердження об`єктивних обставин, які унеможливлювали постачання товару відповідач не подав, прийняти рішення про продовження строку виконання зобов`язання щодо постачання товару не було підстав.
Згідно з п. 1.3. договору істотною умовою договору є можливість зменшення замовником обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків на цілі, що передбачені Специфікацією товару (додаток № 1 до договору).
30.12.2014 між Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої сторонами узгоджено на підставі п. 1.3. договору зменшити обсяг закупівлі до 0 (нуль) одиниць, 0,00 грн.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач в обумовлений договором строк поставу товару та здійснив, а натомість має місце відмова від постачання товару.
Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків постачання товару постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. У разі відмови від постачання товару сплачується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.
При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо поставки товару.
Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:
- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;
- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;
- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.
Умови п. 7.2. договору щодо стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару, відповідає вищевказаним нормам Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.
Оскільки прострочення з поставки товару та відмова від поставки товару мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 116 915,74 грн. пені за прострочення поставки товару, 91 956,20 грн. штрафу за прострочення поставки товару та 91 956,20 грн. штрафу за відмову від постачання товару (за обґрунтованими розрахунками).
Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.
Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» (01001, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 35-А, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 116 915 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 74 коп. пені за прострочення поставки товару, 91 956 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 20 коп. штрафу за прострочення поставки товару та 91 956 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 20 коп. штрафу за відмову від постачання товару.

3. Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» (01001, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 35-А, ) в дохід Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, символ звітності банку: 206) 6 016 (шість тисяч шістнадцять) грн. 56 коп. судового збору.

Повне рішення складено 30.06.2015.

СуддяВ.В. Сівакова