номер провадження справи 32/39/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 Справа № 908/1243/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, буд. 1, тел.: (0623) 87-91-66, 56-33-62)

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68)

про стягнення 7240,75 грн.

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя - Колодій Н.А., судді - Мірошниченко М.В., Науменко А.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

До господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з позовною заявою до Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення 7240,75 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1243/15-г, присвоєно справі номер провадження 32/39/15 з призначенням судового засідання на 08.04.2015 р.

Ухвалою суду від 08.04.2015 р., за клопотанням позивача строк розгляду спору було продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 12.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р., на підставі розпорядження голови господарського суду Запорізької області № 01-04/137/15 від 12.05.2015 р. справа № 908/1243/15-г прийнята до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Колодій Н.А, судді - Мірошниченко М.В., Науменко А.О., судове засіданні призначено на 08.06.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 08.06.2015 р. в судове засідання не з'явився. До господарського суду Запорізької області від ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" електронною поштою надійшло клопотання (вих. № 09/1755 від 05.06.2015 р.) про розгляд справи без участі представника позивача.

Розглянувши подане позивачем клопотання про вирішення спору по суті без участі уповноваженого представника позивача, суд вважає, що воно подане у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, не суперечить правам та охоронюваним законом інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 110, 114, 115 Статуту залізниць України, ст. ст. 16, 22, 623, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст. 224, 37, 314 Господарського кодексу України.

Відповідач в судові засідання за викликом не з'являвся, але надіслав на адресу господарського суду Запорізької області відзив (вх. № 2022/80 від 07.05.2015 р.) в якому зазначив, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Місцезнаходженням відповідача згідно з позовною заявою є Донецька область, м. Донецьк. Ухвали суду відповідачу поштою на адресу, зазначену в позовній заяві, не направлялися, оскільки відповідно до листа ЗД УДППЗ "Укрпошта" від 30.03.2015 р. № 04-16-416 припинено приймання та пересилання поштових відправлень на територію Донецької області, про що складено відповідні акти. Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (зі змінами внесеними Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. № 01-06/2052/14) інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача і відповідача.

У засіданні суду 08.06.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2014 р. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відправником ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" за залізничною накладною № 51591378 одержувачу: ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" був направлений вантаж: вугілля антрацит.

05.11.2014 р. по прибуттю на станцію призначення Маріуполь-Сортировочний на підставі акту загальної форми № 1-184 від 05.11.2014р. Донецькою залізницею здійснювалось комісійне переважування вагонів та складено комерційні акти БН № 723236/752 від 05.11.2014 р. та БН № 723237/753 від 05.11.2014 р. про нестачу ватажу у вагонах № 62200670, № 60357365.

Згідно комерційного акту БН № 723236/752 від 05.11.2014 р. маса вантажу вагону № 62200670 зазначена відправником на електронних вагах: брутто - не зазначено, тара 23500кг, нетто - 70000 кг. Під час переважування вага вантажу виявилась: брутто - 89800 кг, тара з бруса - 23500 г, нетто - 66300 кг, що менше за зазначене в накладній на 3700 кг.

Згідно комерційного акту БН № 723237/753 від 05.11.2014 р. маса вантажу вагона № 60357365 зазначена відправником на електронних вагах: брутто - не зазначено, тара 23000кг, нетто - 70000 кг. Під час переважування вага вантажу виявилась: брутто - 88350 кг, тара з бруса - 23200 кг, нетто - 65150 кг, що менше за зазначене в накладній на 4850 кг.

За доводами позивача, внаслідок невиконання відповідачем покладених на нього законом та договором перевезення цивільно-правових зобов'язань в частині забезпечення схоронності перевезеного вантажу, позивачу заподіяно збитки у вигляді нестачі вантажу у вагонах № 62200670, № 60357365 у розмірі 8550 кг, що з урахуванням вартості втраченого вантажу становить 7240,75 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" 7240,75 грн. збитків, які виникли в результаті несхоронності вантажу при перевезенні, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Аналогічний припис містить ст. 307 ГК України.

Частина 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується із ст. 908 ЦК України, визначає, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та ін. нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, передбачені Статутом залізниць України (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.99 № 457).

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з ін. видами транспорту.

Накладна, відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, є основним перевізним документом встановленої форми і надається залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Аналогічне викладено в Правилах оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р.

Договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній (Правила приймання вантажів до перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644).

У статті 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт").

Відповідно до п. 100 Статуту залізниць України, залізниці повинні забезпечувати своєчасне перевезення і збереження багажу і вантажобагажу.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Згідно з ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. У разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач має право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Фактичні обставини справи свідчать, що під час перевезення Державним підприємством "Донецька залізниця" вантажу, який був адресований Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", комерційними актами БН № 723236/752 від 05.11.2014 р. та БН № 723237/753 від 05.11.2014 р. встановлено нестачу ватажу у вагонах № 62200670, № 60357365.

Умовами п. 113 Статуту залізниць України визначено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктом 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

Факт нестачі вантажу у вагонах № 62200670 у кількості 3700 кг, № 60357365 у кількості 4850 кг, засвідчені складеними залізницею комерційними актами БН № 723236/752 від 05.11.2014 р. та БН № 723237/753 від 05.11.2014 р. оригінали яких містяться в матеріалах справи. Разом з тим, у вказаних актах зазначено, що при повторному переважуванні вагонів недостача вантажу підтвердилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 р. зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

У пункті 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Досліджені у судовому засіданні вищенаведені письмові докази свідчать про те, що нестача вантажу виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вантажу та вагону залізницею на станції відправлення, вантаж був прийнятий нею до перевезення без зауважень.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах - вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані;.

Згідно з рахунком-фактурою № 649 від 06.10.2014 року ціна вугілля антрацит становить 1259,26 грн. з ПДВ за 1 тонну.

Маса встановленої недостачі вантажу у напіввагоні № 560726486 - 3700 кг. Позивач, розраховуючи суму збитків, застосовує ціну вантажу (вугілля антрацит) - 1259,26 грн. з ПДВ. Відповідно вага піввагону з урахування природної втрати 70000 кг (вага піввагону за документом) х 2% = 1400 кг. Розраховані збитки з урахуванням норми недостачі вантажу з застосуванням 2% та складає 2896,30 грн.

Маса встановленої недостачі вантажу у напіввагоні № 60357365 - 4850 кг. 3700 кг. Позивач, розраховуючи суму збитків, застосовує ціну вантажу (вугілля антрацит) - 1259,26 грн. з ПДВ. Відповідно вага піввагону з урахування природної втрати 70000 кг (вага піввагону за документом) х 2% = 1400 кг. Розраховані збитки з урахуванням норми недостачі вантажу з застосуванням 2% та складає 4344,45 грн.

Загальна сума недостачі у вагонах № 60726486 та № 60357365 складає 2896,30 грн. + 4344,45 грн. = 7240,75 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки суми збитків, суд дійшов до висновку, що вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в межах заявлених в позові сум.

За таких обставин, враховуючи, що позивач здійснив розрахунок завданих йому збитків у відповідності до умов п. 114 Статуту залізниць України, виходячи з дійсної вартості вантажу, щодо якого виявлено нестачу, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" 6785,20 грн. збитків, які виникли в результаті несхоронності вантажу при перевезенні є обґрунтованими, а тому задовольняються судом повністю.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість та правомірність заявлених вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення 7240,75 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ) збитки у розмірі 7240 (сім тисяч двісті сорок) грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "16" червня 2015 р.

Головуючий Н.А. Колодій

Судді М.В. Мірошниченко

А.О. Науменко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.