ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року № 910/27583/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.
суддів Гончарука П.А. Стратієнко Л.В.
за участі представників: позивача: відповідача: прокуратури: Грама А.М., Дорошенко О.С. Дрига О.В. Савицька О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора м.Києва
на рішення та постановуГосподарського суду м.Києва від 06 лютого 2015 р. Київського апеляційного господарського суду від 08 квітня 2015 р.
у справі№ 910/27583/14
за позовомзаступника прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Бізнес Естейт"
про стягнення 4 089 620 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 р. прокурор звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача на користь Київської міської ради 4 089 620 грн. збитків.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач, будучи замовником будівництва офісного центру по пров.Т.Шевченка в м.Києві в порушення вимог ст.ст.9, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не уклав з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та не сплатив до бюджету міста розрахований відповідно до Порядку визначення розмірів пайової участі (внеску) забудовників у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 р. за № 573/5385 (надалі - Порядок) пайовий внесок , спричинивши міському бюджету збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 4 089 620 грн.

Рішенням господарського суду м.Києва від 06.02.2015 р. (суддя Підченко Ю.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 р. ( головуючий - Рябуха В.І., судді - Ропій Л.М., Калата Н.Ф.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі заступник прокурора м.Києва, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, на підставі декларації, зареєстрованої 16.07.2013 р. інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, до експлуатації прийнято офісний центр площею 4150,3 кв.м. по пров. Т.Шевченка, 3 у Шевченківському районі м. Києва, замовником будівництва якого є ТОВ "Сіті Бізнес Естейт".

Відповідно до частин 1,2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 40 "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Порядком визначення розмірів пайової участі (внеску) забудовників у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Києва визначено, що пайова участь (внесок) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста (надалі - пайова участь) є внеском, який забудовник (інвестор) має сплатити до бюджету міста Києва без врахування ПДВ. Залучені кошти спрямовуються виключно на фінансування об'єктів соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, передбачених в Програмі соціально-економічного розвитку міста Києва.

У пункті 4.6 Порядку вказано, що пайовий внесок сплачується на підставі договору між містом (управлінням) та забудовником (інвестором). Договір на сплату пайової участі оформлюється при будівництві (реконструкції) будь-яких об'єктів - після надання забудовником (інвестором) документів про затвердження в установленому порядку проектної та кошторисної документації проекту, з відповідним коригуванням договору після введення об'єкта в експлуатацію, та передує оформленню дозвільних документів на будівництво (реконструкцію) в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Кошти пайового внеску забудовник (інвестор) перераховує на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету (п. 4.7 Порядку).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції), правильно виходив з того, що договір про пайову участь до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію між сторонами не укладався, а тому право позивачів на отримання грошових коштів у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не порушено, оскільки укладення договору про пайову участь обов'язкове на етапі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

В разі існування факту ухиляння відповідача від сплати пайового внеску, позивач не позбавлений права вживати заходів до спонукання відповідача укласти відповідний договір або застосувати важелі впливу на замовника будівництва чи його контролю, оскільки це в інтересах позивача.

Однак, в матеріалах справи за період до 16.07.2013 відсутні будь-які звернення з вимогами до відповідача чи претензіями до нього.

Відповідач до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в порушення вищевказаних норм з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва не звертався і пайовий внесок не сплачував, в зв'язку з чим прокурор просив стягнути з нього 4089620,00 грн. збитків (упущеної вигоди) у вигляді несплаченого пайового внеску, розрахованого на підставі даних декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна як наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Оскільки між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відповідачем договір про пайову участь не укладався, відповідні зобов'язальні правовідносини не виникли, то суди прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для кваліфікації орієнтовної суми пайового внеску як упущеної вигоди позивачів та відмовили в задоволенні позову.

Таким чином, доводи касаційної скарги, які зводяться до того, що несплачений відповідачем пайовий внесок при відсутності передбаченого законом договору про пайову участь є збитками у вигляді упущеної вигоди, не грунтуються на вищевказаних нормах закону і висновків господарських судів не спростовують, в зв'язку з чим підстави для скасування судових рішень відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу заступника прокурора м.Києва залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 06 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08 квітня 2015 року у справі за № 910/27583/14 - без змін.

Головуючий, суддя М. Остапенко
Суддя П. Гончарук
Суддя Л. Стратієнко