КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа№ 911/2034/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від прокурора - Літковець Ю.А. (посв. №031878 від 02.02.2015 р.)

від позивача - не з'явився

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області

на ухвалу господарського суду Київської області від 12.05.2015 р.

у справі №911/2034/15 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до 1. Державного підприємства «Укрриба»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс»

про визнання недійсним договору зберігання та зобов'язання повернути орендоване майно

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Укрриба» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» про визнання недійсним договору зберігання №30/12 від 01.03.2012 р., укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «ФішАльянс» та зобов'язання ТОВ «ФішАльянс» повернути орендоване майно ДП «Укрриба», а саме державне нерухоме майно вартістю 234921,53 грн., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд (додаток №1 до договору зберігання №30/12 від 01.03.2012 р.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.05.2015 р. позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, перший заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права.

Прокурор у судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу скасувати.

Представники позивача та відповідачів в судове засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 09.06.2015 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для повернення позовної заяви є п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України. В оскаржуваній ухвалі зазначено, що в позовній заяві не зазначено чіткого змісту позовної вимоги про зобов'язання повернути орендоване майно. В прохальній частині позовної заяви прокурор просить суд зобов'язати відповідача 2 повернути орендоване майно відповідачу 1, а саме державне нерухоме майно вартістю 234921,53 грн., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд (додаток № 1 до договору зберігання № 30/12 від 01.03.2012 р.), проте прокурором взагалі не зазначено, яке саме державне нерухоме майно (перелік, найменування) він просить суд зобов'язати відповідача 2 повернути відповідачу 1.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ч. 3 ст. 43 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує господарський суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи.

Для реалізації вказаних положень процесуального закону господарський суд наділений правом самостійно витребувати докази, залучати інших осіб до участі у справі, тощо.

Відповідно до п.п. 4, 11 ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки тощо, необхідні для вирішення спору, вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Позовна заява першого заступника прокурора Київської області містить вичерпний виклад обставин, на яких ґрунтуються вимоги щодо зобов'язання ТОВ «ФішАльянс» повернути орендоване майно ДП «Укрриба» та правове обґрунтування підстав визнання договору зберігання недійсним. Обставини викладені у позовній заяві підтверджуються документами, копії яких додані до позовної заяви.

Відповідно до п.п. 3.5., 3.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р., якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву згідно з ч. 1 ст. 63 ГПК України господарський суд повинен зазначити у відповідній ухвалі всі підстави такого повернення, які наведені у цій частині і під які підпадає заява, що повертається. Недопустимим є повертати позовну заяву з підстав, які мали місце при первісному зверненні з позовом, але не були встановлені й зазначені судом як підстави для повернення первісно поданої позовної заяви.

Однак судом першої інстанції повернуто вказану позовну заяву з підстав порушення вимог ст. 63 ГПК України вдруге.

Так, ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2015 р. у справі №911/1558/15 вже було повернуто позов першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Державного підприємства «Укрриба» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» про визнання недійсним договору зберігання №30/12 від 01.03.2012 р., укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «ФішАльянс» та зобов'язання ТОВ «ФішАльянс» повернути орендоване майно ДП «Укрриба», а саме державне нерухоме майно вартістю 234921,53 грн. з підстав недотримання вимог п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З огляду на викладене, повернення оскаржуваною ухвалою позовної заяви першого заступника прокурора Київської області без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України є неправомірним.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 ГПК України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду Київської області від 12.05.2015 р. у справі №911/2034/15 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 12.05.2015 р. у справі №911/2034/15 скасувати.

Справу №911/2034/15 передати на розгляд господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун

єва