ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 липня 2015 р. Справа № 903/600/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: - н/з

від відповідача: - н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" до приватного підприємства "ЛАРДО - ТРЕЙД" про стягнення 54 882,15 грн.

В судовому засіданні 01.07.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" звернулось в суд з позовом до приватного підприємства "ЛАРДО - ТРЕЙД" про стягнення 54 882,15 грн.

Позов мотивувало тим, що 20.11.2009 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" та приватним підприємством "ВІЗЕРУНОК" укладено договір поставки 107/11-09.

На виконання умов договору позивач поставив приватному підприємству "ВІЗЕРУНОК" товар на загальну суму 665 546,80 грн. Приватне підприємство "ВІЗЕРУНОК" повернуло позивачу товар на загальну суму 285 360,32 грн.

Приватне підприємство "ВІЗЕРУНОК" сплатило тавар на загальну суму 325 304,33 грн., товар на суму 54 882,15 грн. залишився неоплачений.

Також позивач зазначає, що неодноразово звертався до приватного підприємства "ВІЗЕРУНОК" з вимогою сплатити заборгованість, однак відповіді на данні листи позивач не отримував.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" листом №07/07-3 від 07.07.2014 р. повідомило приватне підприємство "ВІЗЕРУНОК" про розірвання договору поставки №107/11-09 від 20.11.2009 р.

15.11.2014 р. між приватним підприємством "ВІЗЕРУНОК" та приватним підприємством "ЛАРДО - ТРЕЙД" укладено договір про переведення частини боргу №89/14-В. Відповідно до якого приватне підприємство "ВІЗЕРУНОК" переводить на приватне підприємство "ЛАРДО - ТРЕЙД" частину боргу (грошове зобов'язання)у розмірі 54 882,15 грн., що виник на підставі договору поставки №107/11-09 від 20.11.2009 р.

Позивач заявляє, що станом на день подання позову вищевказане зобов'язання не виконано відповідачем, а тому просить суд стягнути з останнього 54 882,15 грн. заборгованості, 2 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.02.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено розгляд останньої в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча останній був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Позивач через канцелярію суду подав документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні розглядалась клопотання подане позивачем 15.06.2015 р. про об'єднання справ №903/599/15, №903/600/15, №903/601/15, мотивуючи тим, що вказані справи є однорідними, в них беруть участь ті ж самі сторони, вимоги до відповідача пов'язані підставою виникнення та поданими доказами, зокрема, актом звірки взаємних розрахунків на загальну суму боргу.

За змістом ст. 58 ГПК України суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Вищий господарський суд України у п. 3.6 постанови пленуму №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснив, що право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Зважаючи на те, що справи №903/599/15, №903/600/15, №903/601/15 знаходяться у провадженні різних суддів, клопотання позивача про об'єднання справ №903/599/15, №903/600/15, №903/601/15 судом відхилено, як таке, що суперечить ст. 58 ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач вимоги ухвали суду не виконав. Ухвала суду повернулась з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с.61-63).

В пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутністю представників сторін, за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів, що 20.11.2009 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" та приватним підприємством "ВІЗЕРУНОК" укладено договір поставки № 107/11-09 (а.с.28-32).

Позивач поставив приватному підприємству "ВІЗЕРУНОК" товар на загальну суму 665 564,80 грн. Приватне підприємство "ВІЗЕРУНОК" повернуло позивачу товар на загальну суму 285 360,32 грн. Товар на загальну суму 54 882,15 грн. залишився неоплачений.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу приватного підприємства "ВІЗЕРУНОК" лист від 07.07.2014 р. вих. 07/07-2 про розірвання договору поставки від 20.11.2009 р. № 107/11-09, здійснити повний розрахунок за даним договором та повернути залишки нереалізованого товару протягом 15 днів з дня отримання листа (а.с.33-34).

15.11.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД", приватним підприємством "ВІЗЕРУНОК" та приватним підприємством "ЛАРДО - ТРЕЙД" укладено договір № 89/14-В про переведення частину боргу (а.с.35-36).

Відповідно до даного договору п. 1.1., 1.2 цим договором регулюються відносини пов'язані із переведенням частини боргу первісного боржника у зобов'язанні , що виникає з договору поставки №107/11-09 укладеного між первісним боржником та кредитором (основний договір). Первісний боржник переводить на нового боржника частину боргу (грошове зобов'язання) у розмірі 54 882,15 грн., що виник на підставі основного договору в наслідок постачання товару. Згідно акта звірки взаємних розрахунків від 30.11.2014 р.

Згідно п. 1.3. борг первісного боржника перед кредитором підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за листопад 2014 р., складеного та посвідченого підписами уповноважених осіб та відбитками печаток кредитора та первісного боржника, а новий боржник погоджується та зобов'язується виконати частину боргових зобов'язань визначених у цьому договорі.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій суб'єктів, з якими закон пов'язує настання правових наслідків.

За правилами ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Заміна боржника в зобов'язанні (переведення боргу) передбачає перехід від первісного боржника до нового боржника зобов'язання (обов'язків, що складають його зміст) і відповідальності за його виконання.

Таким чином, договір про переведення боргу - це багатосторонній правочин за участю первісного боржника, нового боржника та кредитора.

Укладений договір № 89/14-В про переведення частину боргу між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД", приватним підприємством "ВІЗЕРУНОК" та приватним підприємством "ЛАРДО - ТРЕЙД" відповідає вимогам ст.ст. 520, 521 ЦК України.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір про перевід частини боргу предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був. Протилежного суду не доведено.

Згідно ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до даного договору відповідач мав оплатити заборгованість в сумі 54 882,15 грн. В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про оплату заборгованості.

Беручи до уваги викладене з врахуванням поданих позивачем документів сума основного боргу підтверджуються матеріалами справи, підставна та підлягають до стягнення з відповідача в повному обсязі в розмірі 54 882,15 грн.

Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Із дослідженої в судовому засіданні угоди про надання правової допомоги вбачається, що вартість наданих послуг становить 2 000,00 грн. (а.с. 80-84).

Крім того, представник позивача долучив до матеріалів справи акт приймання -передачі наданих юридичних послуг адвокатом за договором про надання юридичних послуг адвокатом №15/11-2014 від 15.11.2014 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру (а.с.80-84).

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Згідно з п. 80 Рішення Європейського суду з прав людини від 12.10.2006 р. у справі за позовом "Двойних проти України" заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру.

Судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Статтею 44 ГПК передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником (постанова Верховного Суду України від 01.10.2002 р. зі справи №30/63).

Вищий господарський суд України у п. 6.5 постанови пленуму від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначив, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивач на підтвердження оплати послуг адвоката подав акт приймання -передачі наданих юридичних послуг адвокатом за договором про надання юридичних послуг адвокатом №15/11-2014 від 15.11.2014 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру (а.с.80-84).

Однак, в даному випадку позивачем не доведено розумності витрат, які він просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Суд вважає, що розмір понесених витрат на адвоката по даній справі є неспіврозмірним з обсягом отриманих юридичних послуг, тому суд прийшов до висновку, що розмір понесених витрат на послуги адвоката слід обмежити до 500,00 грн.

Оскільки, спір до суду доведений з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 500,00 грн. згідно ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з приватного підприємства "ЛАРДО - ТРЕЙД" (м. Луцьк, вул. Запорізька, 37, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВАТОР ЛД" (м. Донецьк, вул. Артема, 143, р/р 7382, в ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" МФО 334851, ) 54 882,15 заборгованості за договором №107/11-09 від 20.11.2009 р., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) та 500,00 грн. (п'ятсот гривень) витрат на правову допомогу.

В стягнені 1 500,00 грн. понесених витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено

та підписано 02.07.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар