ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р.Справа № 916/1861/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Мирошниченка М.А., Філінюка І.Г.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

(без участі сторін, які не використали законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином (див. рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 03.06.15р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт", смт.Тарутине Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 22.08.2014 р.

по справі № 916/1861/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко", м.Київ

в особі філії "Брендбар", м.Київ

до скаржника

про стягнення 23 192, 95 грн..

Встановив:

У травні 2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі по тексту ТОВ ) "Петрус-Алко" в особі філії "Брендбар" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Юніпродукт" про стягнення 23192,95 грн. боргу за поставлений товар, крім того, позивач просив покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договорів поставки продукції №ББ-143 від 20.06.2012р., №ББ-135 від 23.07.12р. не виконав свої зобовязання щодо оплати вартості поставленого товару в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.08.2014 року (суддя Демешин О.А.) позов задоволено повністю з підстав його обґрунтованості.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Юніпродукт" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити її, рішення суду першої інстанції від 22.08.2014р. скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Скаржник вважає, що суд:

-безпідставно не залишив позов без розгляду за п. 1 ст. 81 ГПК України, оскільки його подано директором філії «Брендбар», положення про яку не передбачає права філії виступати від імені ТОВ «Петрус Алко»;

-порушив норми процесуального права, оскільки не зупинив провадження в справі і не направив справу до Вищого господарського суду, а 22.08.14р. розглянув спір по суті, не зважаючи на те, що 15.08.2014 року ним подано касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 4.07.14р. про повернення без розгляду його апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.14р., якою ТОВ "Юніпродукт" відмовлено в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу зустрічного позову та повернуто його без розгляду.

В апеляційній скарзі не наведено жодного доводу стосовно суті спору та підстав, з яких скаржник просить відмовити у позові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Оскільки до Одеського апеляційного господарського суду надходили касаційні скарги від осіб, що не були учасниками процесу, а саме: Приватного підприємства приватної аудиторської фірми «Ескорт-аудит» на ухвали Одеського апеляційного господарського суду в даній справі від 4.07.14р. та від 20.10.14 року про повернення без розгляду апеляційних скарг на рішення господарського суду Одеської області від 22.08.14р., а також від фізичних осіб - підпріємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 року, апеляційне провадження в справі неодноразово зупинялося до розгляду Вищим господарським судом України означених касаційних скарг.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 12.06.2012р. ТОВ „Петрус-Алко в особі філії „Брендбар (Постачальник) та філією „Юніпродукт Львів ТОВ „Юніпродукт (Покупець) був укладений договір поставки продукції №ББ-143 /10-12/, згідно умов якого постачальник в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується в строк, обумовлений цим Договором, передати Покупцеві лікеро-горілчану продукцію окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджується сторонами у відповідних видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець зобовязався прийняти товар та оплатити його на умовах, встановлених цим Договором. /п.1.1/

Пунктами 2.1, 2.2 договору сторони погодили, що покупцем проводиться розрахунок за отриманий товар шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата за кожну партію товару проводиться на умовах відстрочки платежу 35 календарних днів з дня реалізації товару, але в будь-якому випадку не пізніше дати придатності товару до вживання.

Згідно п.3.2. даного Договору перехід права власності на Товар здійснюється в момент передачі товару Покупцеві, про що свідчить документ про передачу товару - або акт прийому-передачі Товару або підписана обома сторонами видаткова накладна на товар.Відповідно до п.4.1. Покупець зобов'язується оплатити товар у відповідності до п.п.2.1, 2.2 цього Договору.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2012р. (п.8.1).

23.04.2012 року між тими ж сторонами та на тих же умовах було укладено аналогічний Договір поставки продукції № ББ-135. /30-32/

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач виконав свої зобов'язання за договорами та в період дії вищезазначених договорів поставив відповідачу лікеро-горілчану продукцію по договору поставки № ББ-143 від 12.06.2012 року на загальну суму 22 842 грн., що підтверджують відповідні копії видаткових накладних, по договору поставки № ББ-135 від 23.04.2012 року на загальну суму 33 438,30 грн., що підтверджують відповідні копії видаткових накладних. Відповідач свої зобов'язання за договорами виконав частково, залишок боргу по договору поставки від 12.06.2012 року № ББ-143 складає 7 085, 86 грн. , по договору поставки від 23.04.2012 року № ББ-135 складає 16107,09 грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними (а.с. 13-29), в яких зазначена кількість поставленого товару та його ціна і які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Крім того, це підтверджується двохсторонніми актами звірки взаєморозрахунків /т.1, а.с.87-88/.

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно і у відповідності із умовами договорів поставки № ББ-143 від 12.06.2012 року, № ББ-135 від 23.04.2012 року та вимогами ст.ст.526,629 ЦК України стягнув з відповідача 23192,95 грн. основного боргу.

Твердження скаржника про те, що суд безпідставно не залишив позов без розгляду за п. 1 ст. 81 ГПК України, оскільки положення про філію «Брендбар» ТОВ «Петрус Алко» не передбачає її право виступати від імені ТОВ «Петрус Алко» , колегією до уваги не приймає, оскільки пунктами 1.3, 2.3,4.4 Положення про Філію «Брендбар» ТОВ «Петрус Алко», затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Петрус-Алко» протоколом № 2 від 29.04.10р., передбачено, що філія може:

- діяти в господарському обігу від імені ТОВ «Петрус Алко», у своїй діяльності керуватися установчими та внутрішніми документами ТОВ «Петрус-Алко»;

- здійснювати свою діяльність від імені та в інтересах ТОВ «Петрус-Алко» в межах, передбачених його Статутом;

- її директор може здійснювати оперативне керівництво діяльністю Філії і для цього йому надано права та повноваження для здійснення будь-яких фактичних та юридичних дій, що не суперечать чинному законодавству по захисту та представництву комерційних, фінансових, майнових інтересів ТОВ «Петрус-Алко» і Філії .

Щодо доводів скаржника стосовно наведених вище процесуальних порушень, то колегія зазначає, що вони є наслідком недобросовісного користування відповідачем процесуальними правами з вчиненням дій, спрямованих на затягування судового процесу, внаслідок чого спір розглядається вже більше року. У відповідності до ст.104 ГПК України вказані процесуальні порушення не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки не впливають на правильність вирішення спору по суті та не призвели до прийняття неправильного рішення..

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив фактичні обставини справи та надав вірну юридичну оцінку правовідносинам сторін та наявним в справі доказам, не порушив норм матеріального та процесуального права та на підставі ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.193 ГК України та умов договорів прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, і не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 22.08.2014 року по справі №916/1861/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт" без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови станову складено 25.06.2015р..

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя М.А. Мирошниченко

Суддя І.Г. Філінюк