РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/13886/15
За позовом Комунального підприємства «Шкільне»

до Управління освіти Печерскьої районної у місті Києві державної

адміністрації

про стягнення 85 543,50 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Подгорна А. І. - директор (наказ 43-К від 22.04.2012р.)

Мішин Ю.С. - по дов. №105/72-2050 від 10.06.2015р.

Від відповідача: Довганич О.В. - по дов. №105/72-2050 від 10.06.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство «Шкільне» звернулося до господарського исуду мсіта Києва з позововм про стягнення з Управління освіти Печерскьої районної у місті Києві державної адміністрації 85 543,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.0.2015р. порушено провадження у справі № 910/13886/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.06.2015р.

В судовому засіланні представники позивача позовні вимоги підтримали в повном обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на відсутність бюджетного фінансування.

В судовому засіданні 17.06.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

16 квітня 2-015 рогку між Комункальним підприємством «Шкільне» (далі виконавець, позивач) та Управлінням освіти Печерскьої районної у місті Києві державної адміністрації (далі замовник, відповідач ) був укладений договір №1.

Згідно умов даного воговору виконавець зобов»язався у 2015 році надати послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги 56.29.2 полуги їдалень (послуги з надання харчування).

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору становить 100 000 грн. без ПДВ.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивачем було своєчасно та у повному обсязі надані послуги з організації харчування на суму 85 543, 50 грн., що підтверджується актом №06 виконаних робіт за період з 16.04.- 20.04.2015р. згідно договору №1 від 16.04.2015р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних на підставі Договору послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 85 543,50 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг на загальну суму 85 543,50 грн., зокрема, актом №06 виконаних робіт за період з 16.04.- 20.04.2015р. згідно договору №1 від 16.04.2015р.

Згідно п. 4.1 договору розрахунки проводяться наступним чином: оплата

Замовником здійснюється на підствіі ст.. 631 Цивільного кодексу Уераїни та ст.. 49 Бюджетного Кодексу Укпаїни на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення та фінансування товарів на свій реєстраційний рахунок.

Управління фактично визнає вартість наданих послуг по харчувааню, проте вказує на неможливість їх оплати у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

Щодо такого твердження відповідача, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов'язань є безпідставними та необгунтованими.

Аналогічна правова позиція щодо того, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена у постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012 р.

До того ж, суд відзначає, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов'язань.

Умовами п. 4.1 Договору в частині оплати прийнятих робіт передбачено, що оплата здійснюється при наявності коштів на реєстраційному рахунку замовника. Однак, дана умова не є ні визначенням строку/терміну виконання зобов'язання, адже не є подією, яка має неодмінно настати, ні відкладальною обставиною, так як в даному випадку вона стосується лише обов'язків відповідача щодо оплати наданих послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України відкладальна обставина має змінювати права та обов'язки сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням дати складання акту приймання наданих послуг за період з 16.04.2015р. по 20.04.2015р. згідно з яким відповідач був зобов'язаний розрахуватися за виконанні позивачем згідно Договору послуги, суд приходить до висновку, що строк виконання зобов'язання на момент розгляду справи настав.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача у сумі 85 543,50 грн., а встановлені судом обставини свідчать, що строк виконання грошового зобов'язання настав. Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в сумі 1827 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Управління освіти Печерської районної у мсті Києві державної адмнісірації (01021, м. Київ, вул.. Інститутська, 24/код ЄДРОПУ 37451545) на користь Комунального тпідприємства «Шкільне» (01042, м. Київ, вул. Миколи Раєвськогог, 2В, ) основну заборгованість у розмірі 85 543 грн. 50 коп., судові витрати у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015 р.

Суддя Трофименко Т.Ю.