РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/5158/15-г

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 2 545,72 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Курочкін О.О., за довіреністю

від відповідача: Боярська Г.П., за довіреністю, Давиденко Ю.К., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі - позивач) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 2 545,72 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/5158/15-г, розгляд справи призначено на 01.04.2015 р.

23.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

24.03.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 01.04.2015 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5158/15-г позивач не виконав.

У судове засідання 01.04.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5158/15-г відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 01.04.2015 р. клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 01.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5158/15-г, розгляд справи було відкладено на 13.05.2015 р.

Судове засідання 13.05.2015 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. розгляд справи призначено на 10.06.2015 р.

25.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

02.06.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У судове засідання 10.06.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача у судове засідання 10.06.2015 р. з'явились, надали свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечували.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сафарі Україна» (далі - страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі - позивач) було укладено Договір страхування наземного транспорту № 206-03724-11 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак АА 0435 ОО.

07.07.2012 р. о 12:55 годин в м. Київ по вул. Кільцева дорога - вул. Садова, водій Місішин І.М., керуючи автомобілем «МАЗ», д.н.з. 10054МС, з напівпричепом «Кесс Борер», д.н.з. АМ 3646ХТ, під час руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, що призвело до самовільного відкриття правого переднього борту напівпричепа, яким було пошкоджено металевий паркан, який пошкодив припаркований автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак АА 0435 ОО, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.07.2012 р. Місішина І.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Розмір страхового відшкодування було визначено позивачем на підставі рахунку № НМРФ-17893 від 10.07.2012 р.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № 16117/206/ від 23.08.2012 р., згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак АА 0435 ОО, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 1 544,72 грн. та страховий акт № 16116/206/ від 23.08.2012 р., згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак АА 0435 ОО, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 1 001,00 грн.

На підставі вищезазначених страхових актів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 1 544,72 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 4177 від 30.08.2012 р.

Суму в розмірі 1 001,00 грн. на підставі страхового акту № 16116/206/ від 23.08.2012р. було зараховано в якості чергового страхового платежу.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, винної у вищезазначеній ДТП не була застрахована, що підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ, позивач звернувся до відповідача з претензією № 16254/12 від 24.03.2014 р., відповідно до якої просив відшкодувати суму страхового відшкодування, сплаченого позивачем своєму страхувальнику (потерпілому).

Відповідач надав позивачу відповідь на вказану претензією, якою відмовив позивачу у виплаті відшкодування, посилаючись на ту обставину, що, на думку відповідача, він не є особою, відповідальною за збитки, а також на те, що страховик (в даному випадку позивач), який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування не є потерпілим, в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вищезазначена відмова відповідача у виплаті позивачу відшкодування змусила позивача звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України (Бюро) є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Бюро є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 вказаного Закону одним із основних завдань Бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

У своєму відзиві відповідач заперечує проти позову та зазначає, що ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосовується лише до виплат на користь потерпілих.

Крім того, відповідач зазначає, що у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів приймає дирекція МТСБУ. Відповідно до п. 1.4. Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах у МТСБУ відсутній пункт який би зобов'язував здійснювати виплату страхового відшкодування на користь страховика.

Суд не погоджується з вказаною позицією відповідача, з огляду на наступне.

Згідно з пп."а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

На підставі статей 993 та 1191 ЦК України, позивач фактично отримав право вимоги до відповідальної особи за завданий збиток.

Аналогічна правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 3-165гс14 від 04.11.2014 р.

Відповідно до пп. 43.2.1 - 43.2.4 п. 43.2 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" джерелами формування централізованих фондів страхових резервних фондів є:

базовий та додаткові гарантій внески у розмірі, визначеному МТСБУ; відрахування страховиків з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі, визначеному Координаційною радою МТСБУ;

- повернені МТСБУ в регресному порядку кошти за заподіяну у результаті дорожньо-транспортних пригоди шкоду; добровільні внески та пожертвування.

Відповідно до ч. 1 п. 43.4. ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при МТСБУ, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою.

Згідно з ч. 2 п. 43.4. ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.

Вищезазначені норми закону вказують на те, що МТСБУ у відповідності до механізму зазначеного у Законі визначає, як саме використовувати кошти страхових резервів. Проте, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надає МТСБУ повноваження звужувати чи розширяти коло осіб, на корить яких МТСБУ повинно здійснювати виплати зі страхових фондів.

Саме стаття 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить вичерпний перелік випадків, у яких МТСБУ зобов'язане здійснити відшкодування.

З наведених норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" випливає, що відповідач відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справі № 910/9212/14 від 23 квітня 2015 р., у справі № 5011-36/11439-2012 від 15 квітня 2013 р., у справі № 47/48 від 16 серпня 2011 р.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 2 545,72 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; ідентифікаційний код: 21647131) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (01011, м. Київ, вул. Немировича-Демченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 33831166) страхове відшкодування в розмірі 2 545 (дві тисячі п'ятсот сорок п'ять) грн. 72 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 23.06.2015 р.

Суддя О.В. Нечай