РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа № 910/11114/15

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"
до державного підприємства "Держтранс"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
про стягнення 9372,21 грн,

за участю представників:

позивача:не з'явилися;
відповідача:Чапкін Б.М. (наказ № 104-п від 18.12.2014);
третя особа:не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (далі - позивач) до державного підприємства "Держтранс" (далі - відповідач) про стягнення 9372,21 грн, з яких: 7193,36 грн інфляційні втрати та 2178,85 грн 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки продуктів нафто перероблення рідких від 22.07.2008 № 22/07-29/1 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2015 порушено провадження у справі № 910/11114/15 та призначено та призначено розгляд справи на 20.05.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 розгляд справи відкладено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відділ ДВС Печерського РУЮ у м. Києві).

Позивач, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав того, що позивач здійснює нарахування інфляційних втрат та 3% річних на всю суму грошових коштів - 85490,55 грн, що були стягнуті за рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2013 у справі № 5011-69/18986-2012, однак зазначена сума складається як із суми основного боргу, що становить 72373,00 грн, так і з пені в сумі 5472,72 грн, інфляційних втрат в сумі 3076,88 грн, 3% річних в сумі 2891,67 грн і судового збору - 1676,28 грн, а відтак, відповідач вважає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних можливо лише здійснювати за прострочення зі сплати основного боргу. Крім того, відповідач заперечує щодо визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки на його думку, початок такого нарахування має бути визначений з 04 червня 2013 року, тобто з дати набрання рішенням законної сили, та закінчуватись 14 березня 2014 року - датою стягнення ВДВС з відповідача останнього платежу щодо погашення заборгованості за наказом суду.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 15 червня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Між сторонами у справі було укладено договір поставки продуктів нафто перероблення рідких від 22.07.2008 № 22/07-29/1 (далі - договір) за умовами якого позивач - постачальник зобов'язується передати у встановлений строк у власність покупця - відповідача товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його (п. 1.1 договору).

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар позивач звернувся до господарського суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за вказаним договором, а також нарахованих на суму боргу за час прострочення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2013 у справі № 5011-69/18986-2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" до державного підприємства "Держтранс" про стягнення 96701,37 грн, яке є чинним на час вирішення спору у даній справі, позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 72373,00 грн основного боргу; 3076,88 грн. інфляційних втрат; 2891,67 грн 3 % річних; 5472,72 грн пені та 1676,28 грн судового збору (далі - рішення суду).

Таким чином, загальна сума боргу за рішенням суду складає 85490,55 грн.

Спір між сторонами справи виник внаслідок, як стверджує позивач, порушення відповідачем грошового зобов'язання у зв'язку із чим, позивачем заявлена позовні вимоги про застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції, які позивач нарахував з дня прийняття судом рішення у справі № 5011-69/18986-2012 - з 24 травня 2013 року по 10 березня 2015 року на загальну суму, яка підлягає до стягнення, тобто, утому числі, й на пеню, 3 % річних, інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.1 постанови від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» надав такі роз'яснення, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Також у вищевказаному пункті постанови суд касаційної інстанції вказав, що нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, на заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Крім того, Верховним Судом України в листі від 01.07.2014 «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» зазначено таке. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Необхідно враховувати, що, оскільки стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, на суму неустойки не нараховуються проценти (ч. 2 ст. 550 ЦК). Під процентами в цьому випадку слід розуміти проценти за користування чужими грошовими коштами, стягнення яких передбачене ст. 536 ЦК, та проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, які стягуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Отже, виходячи з наведених вище норм права, роз'яснень Вищого господарського суду України та аналізу практики застосування норм матеріального права Верховного Суду України, господарський суд міста Києва робить висновок, що зобов'язання внаслідок прийняття судом рішення не припиняється і пред'явлення кредитором позовних вимог щодо застосування до боржника відповідальності за прострочення виконання ним грошового зобов'язання є правомірним, однак, в той же час нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, можливе на суму основної заборгованості, яка у даному випадку складає 72373,00 грн, а періодом нарахування таких вимог може бути з дня наступного, за днем набрання рішенням суду законної сили і до повного погашення заборгованості.

Так, судом встановлено, що рішення суду набрало законної сили 04 червня 2013 року.

Також судом встановлено, що 01 серпня 2013 року відповідач перерахував на поточний рахунок позивача 20000,00 грн як часткове погашення заборгованості за рішення суму від 24.05.2013 у справі № 5011-69/18986-2012, а також платіжним дорученням від 14.03.2014 № E0314Y0PHB (засвідчена копія міститься в матеріалах даної справі) перераховано з рахунку відповідача на рахунок відділу ДВС Печерського РУЮ у місті Києві 85490,55 грн також в рахунок погашення заборгованості за вказаним рішенням суду, тобто з наведеного слідує, що 14 березня 2014 року заборгованість за рішенням суду погашена в повному обсязі, вказане зобов'язання відповідача припинилося.

З урахуванням наведених фактичних обставин справ, суд відзначає, період нарахування позовних вимог у даній справі є правомірним з 05 червня 2013 року по 13 березня 2014 року, включно.

Однак, як встановлено судом, позивачем нараховано позовні вимоги на 85490,55 грн, тобто на всю суму боргу за рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2013 у справі № 5011-69/18986-2012, а також на період з 24 травня 2013 року (дата прийняття вказаного рішення) по 10 березня 2015 року.

Нарахування позовних вимог по 10 березня 2015 року позивач мотивує тим, що 25 квітня 2014 року та 11 березня 2015 року від відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві на поточний рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 55490,55 грн та в сумі 10000,00 грн, відповідно. Тобто, позивач, незважаючи на платіжне доручення від 14.03.2014 № E0314Y0PHB, вважає, що заборгованість було погашено саме 11 березня 2015 року, а не 14 березня 2014 року.

Таким чином, судом не беруться до уваги грошові кошти, що були перераховані відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві на поточний рахунок позивача 25 квітня 2014 року та 11 березня 2015 року в сумі 55490,55 грн та в сумі 10000,00 грн, відповідно, оскільки, як встановлено вище, повне погашення суми боргу за рішенням суду від 24.05.2013 у справі № 5011-69/18986-2012 відбулося 14 березня 2014 року платіжним дорученням від 14.03.2014 № E0314Y0PHB.

Отже, суд, перевіривши розрахунок позовних вимог, встановив необґрунтованість їх розміру у зв'язку із нарахуванням позивачем 3 % річних та втрат від інфляції на всю суму, визначену рішенням суду, та нарахуванням на невірний період, в якому мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку (наведено в таблиці далі по тексту), позовні вимоги ТОВ «ФІРМА ОКТАН» підлягають задоволенню частково, а саме: 3 % річних в сумі 1307,60 грн та втрат від інфляції в сумі 1791,16 грн.

Сума боргу (грн)Дата і сума погашення боргуперіод прострочення3 % річних (грн)Втрати від інфляції (грн)
72373,00 з 05 червня 2013 року по 31 липня 2013 року339,06мала місце дефляція
01 серпня 2013 року на 20000,00 грн
52373,00 з 01 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року968,541791,16
14 березня 2013 року на 85490,55 грн
Всього1307,601791,16

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Держтранс" (01103, м. Київ, шосе Залізничне, буд. 25; ідентифікаційний код 02736337) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (03055, м. Київ, вул. Політехнічна, буд. 31; ідентифікаційний код 24718890) 1791 (одну тисячу сімсот дев'яносто одну) грн 16 коп. інфляційних втрат; 1307 (одну тисячу триста сім) грн 60 коп. 3 % річних; 604 (шістсот чотири) грн 07 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 27 червня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань