ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.15р. Справа № 904/2978/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор", м. Дніпропетровськ

про стягнення 476 078 грн. 80 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Лінський А.О., дов. № 2 від 30.12.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" заборгованість в розмірі 476 078 грн. 80 коп., з яких: 450 079 грн. 03 коп. - сума основного боргу, 2 145 грн. 58 коп. - 3% річних, 23 854 грн. 19 коп. - інфляційні збитки, відповідно до умов договору від 31.12.10р. №139.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

19.05.2015р. позивачем до матеріалів справи долучені докази на підтвердження понесення позивачем витрат на послуги адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп. для віднесення до складу судових витрат по даній справі.

Відповідач явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

12.05.2015р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

31.12.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" (постачальник) укладено договір № 139 з протоколом узгодження розбіжностей (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах CIР (рампа торгівельного центру в місці поставки - згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору. Товар, що підлягає поставці за цим Договором, визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 1.2 Договору покупець зобов'язується надавати постачальнику послуги в порядку та згідно умов, визначених у Додатку № 2, а постачальник зобов'язується своєчасно сплатити їх вартість.

Пунктами 9.1, 9.3, 9.4 Договору визначено, що він дії з 01.01.2011р. до 31.12.2011р. Дія Договору припиняється з закінченням терміну його дії та після виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Дія Договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії Договору протягом одного місяця до закінчення терміну дії Договору, вказаного в п. 9.1 Договору.

За умовами п. 2.6 Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної та/або товарно-транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця „приймання товару". В разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання товарної або товарно-транспортної накладної.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що загальну суму Договору складає сума товару, отриманого по всім накладним.

Відповідно до п. 5.6 Договору покупець перераховує кожні 35 календарних днів на рахунок постачальника грошові кошти за реалізований товар. При цьому покупець зобов'язується надавати звіт про залишки товару у кількості по кожному суспільно-торгівельному центру. Звіт подається щотижня за попередній період.

Строк платежу за товари, які поставлені до нововідкритого торгівельного центру починає перебіг з дати початку покупцем торгівельної діяльності в нововідкритому торгівельному центрі.

Оплата за Договором здійснюється за умови надання постачальником належним чином оформлених документів, надання яких є необхідним згідно цього Договору та чинного законодавства України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений в п. 12 Договору.

Якщо постачальник не надасть вчасно документи, передбачені п.п. 2.5, 3.2, 4.15, 5.12 Договору, перебіг строку виконання зобов'язання покупцем з оплати поставлених товарі зупиняється.

Платіж не здійснюється у випадку, якщо податкова накладна не відповідає вимогам податкового законодавства України, або податкова накладна надається без товарної накладної, в якій вказано прийнятий товар, або якщо в товарних накладних чи податкових накладних, одержаних від постачальника, виявлені невиправлені помилки та/або якщо відповідні відкориговані товарні/податкові накладні не було надано, до моменту надання належних документів.

На виконання умов Договору позивач у період з 13.01.2014р. по 17.12.2014р. своєчасно поставив відповідачу товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 512 769 грн. 68 коп., який прийнятий покупцем, що підтверджується видатковими накладними, товарними накладними, транспортними накладними, які наявні в матеріалах справи (т.1, а.с. 77-243, т. 2, а.с. 1-190).

Відповідач в порушення умов Договору свої зобов'язання по оплаті вартості поставленої продукції здійснив частково, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 450 079 грн. 03 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 2 145 грн. 58 коп. за період з 01.02.15р. по 30.03.15р. та інфляційне збільшення в розмірі 23 854 грн. 19 коп., нараховане позивачем за період з лютого по березень 2015р.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками, копіями видаткових накладних, товарних накладних, транспортних накладних, обґрунтованим розрахунком суми позову, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків № АМ000013256 за період з січня по листопад 2014р. на підтвердження початкового сальдо у розмірі 559 453 грн. 92 коп. заборгованості відповідача за попередні періоди тощо.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220 та 230-232 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором поставки товару, майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого на його замовлення товару, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 450 079 грн. 03 коп., 2 145 грн. 58 коп. 3% річних, 23 854 грн. 19 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати у справі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 10/12-Д, ) 450 079 грн. 03 коп. (чотириста п'ятдесят тисяч сімдесят дев'ять грн. 03 коп.) основного боргу, 23 854 грн. 19 коп. (двадцять три тисячі вісімсот п'ятдесят чотири грн. 19 коп.) інфляційних втрат, 2 145 грн. 58 коп. (дві тисячі сто сорок п'ять грн. 58 коп.) 3% річних, 9 521 грн. 58 коп. (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять одну грн. 58 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь
Повне рішення складено -30.06.15р.