РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/6999/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Булава Транс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Потенціал-МВС»
простягнення 8 746,21 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Волокітін А.В., за довіреністю від 01.02.2015р. б/н;
від відповідача -не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди №ДОБ 11/27 від 27.11.2013р. в сумі 8 746,21 грн., з яких: 5 180,00 грн. основна сума боргу, 525,956 грн. пеня, 1 636,43 грн. втрати від інфляції, 155,83 грн. 3% річних, 1 248 грн. штраф.

Ухвали суду про призначення судових засідань були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02156, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 8.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинено дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверти з вказаними ухвалами суду було повернуто назад до суду, із відповідними відмітками про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого строку зберігання).

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Потенціал-МВС" (надалі - Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" (надалі - Орендодавець) було укладено договір оренди №ДОБ 11/27 (надалі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об'єктом власності Орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору. Найменування обладнання, яке передається Орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності) зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору та складає єдиний документ.

Відповідно до п.п. 6.2 - 6.4. Договору, розрахунок орендної плати здійснюється виключно Орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання, та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду. Всі розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України - гривні. Період розрахунків Орендаря становить 30 діб. Орендар сплачує оренду плату за кожен конкретний період в розмірі та на підставі рахунків наданих Орендодавцем. В вказані дати сторони підписують акти, якими засвідчується факт здійснення (надання) оренди обладнання за вказаний період.

Відповідно до п. 6.5.1 договору, Орендар вносить орендну плату за оренду обладнання в наступному порядку: орендна плата до кінця першого періоду розрахунків вноситься попередньо за перший місяць: після підписання цього договору, і до фактичного отримання обладнання в оренду; відповідно до п. 6.5.2. Договору за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо: в строк за 3 робочих дні до початку такого періоду розрахунків.

Відповідно до положень п.п. 5.11-5.13 Договору, послуги щодо транспортування обладнання включаються до орендної плати та сплачуються в загальному порядку визначеному договором.

Всупереч умовам п. 6.5.1 Договору, Орендар не вніс передплату, проте надав лист-гарантію від 29.11.2013 року, яким зобов'язувався сплатити орендну плату протягом трьох робочих днів.

03.12.2013 року Орендар сплатив орендну плату та транспортні послуги в сумі 5 520,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № від 03.12.2013р.

Отже, всупереч умовам договору Орендар порушив строки та умови оплати орендної плати, проте, продовжував користуватися орендованим обладнанням.

Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за період з 27.11.2013р. по 18.03.2014р. становить 5 180 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2014р. Орендодавець надіслав на адресу Орендаря претензію з Актом звірки та просив погасити заборгованість, проте, відповідач, як Орендар по Договору претензію проігнорував, акт звірки не підписав, борг не сплатив.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, що відповідно до Акта здачі-приймання обладнання №11/271 від 27 листопада 2013 року, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове оплатне користування обладнання, а саме побутовий госпблок №КБТ00, два конвектори електричних, на наступних умовах, вартість оренди побутового госблоку становить 104,00 грн. з ПДВ/одна доба (3 120,00 грн. з ПДВ/один місяць), вартість оренди електричних конвекторів 0 грн. Строк оренди розпочинається 27.11.2013р. до 27.12.2013р. Обладнання передано в оренду за адресою: місто Київ, п-т Московський, 36.

Відповідно до п. 4.1. Договору, початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання акту прийому-передачі такого обладнання. Строк оренди обладнання за цим договором визначається в акті прийому-передачі одинці такого обладнання. Строк оренди обладнання обчислюється добами та місяцями. За умовами даного договору місяць оренди складається з 30 днів. (п. 4.2 Договору).

Пунктом 6.1. Договору сторони передбачили, що орендар сплачує орендну плату шляхом безготівково перерахунку на поточний рахунок Орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно п. 3.3. договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання Орендодавцю згідно п. 5.1 Договору.

Як встановлено п.8.1.8 Договору, орендар за цим Договором зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, вносити орендні платежі.

В матеріалах справи наявні Акт надання послуг №1194 від 29.11.2013р. на суму 1200 грн., Акт надання послуг №1224 від 27.12.2013. на суму 3 120 грн., Акт надання послуг №26 від 26.01.2014р. на суму 3 120 грн., Акт надання послуг №97 від 25.02.2014р. на суму 1 560 грн., Акт надання послуг №221 від 18.03.2014р. на суму 500 грн., Акт надання послуг №222 від 18.03.2014р. на суму 1 200 грн.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на вищезазначене, не підписання актів виконаних робіт замовником, не звільняє відповідача від виконання взятих на себе обов'язків за договором.

Крім того, в матеріалах справи наявне платіжне доручення № від 03.12.2013р. на суму 5 520 грн. Вказане платіжне доручення підтверджує часткове виконання відповідачем умов Договору.

Станом на час розгляду справи доказів сплати Орендарем Орендодавцю суми заборгованості з оренди на суму 5 180 грн. до суду не представлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем належними доказами доведено наявність заборгованості за відповідачем, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором у сумі 5 180 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.2.1. Договору, за кожен день прострочки внесення орендної плати, визначених цим Договором. Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожний день прострочки.

Наданий позивачем розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення у сумі 525,95 грн. перевірено судом. Встановлено, що вірним періодом нарахування пені є 18.03.2014р. по 16.09.2014р., можливість нарахування пені становить 183 дні, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України, отже судом було здійснено перерахунок.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
518018.03.2014 - 14.04.2014286.5000 %0.036 %*51.66
518015.04.2014 - 16.07.2014939.5000 %0.052 %*250.77
518017.07.2014 - 16.09.20146212.5000 %0.068 %*219.97
Разом:522,40 грн.
Відтак, сума пені підлягає частковому задоволенню за розрахунком суду в розмірі 522,40 грн.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 9.2.3. Договору сторони передбачили, що у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів, орендар додатково сплачує штраф в розмірі 40% від місячної орендної плати.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у сумі 1 248 грн. з розрахунку: 3 120 грн.*40%.

Судом визнано правомірним нарахування штрафу, відповідно до п. 9.2.3 Договору, за розрахунком позивача, а отже вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд вважає його арифметично вірним у зв'язку з цим дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 155,83 грн. та 1 636,43 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарсько-процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-МВС" (02156, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 8, ідентифікаційний код 35734633) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Булава Транс» (45400, м. Нововолинськ, бульвар Шевченка, буд. 3, кв. 24, ідентифікаційний код 35671867) 5 180 (п'ять тисяч сто вісімдесят) грн. основного боргу, 522 (п'ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. пені, 1 248 (одну тисячу двісті сорок вісім) грн. штрафу, 1 636 (одну тисячу шістсот тридцять шість) грн. 43 коп. інфляційних втрат, 155 (сто п'ятдесят п'ять) грн. 83 коп. 3% річних, а також 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 26 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.06.2015р.

СуддяІ.І. Борисенко