ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" червня 2015 р. Справа № 918/392/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будматеріалів"

про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію в сумі 9 942 грн. 92 коп.

Представники:

Від позивача: Мельник О.П. (довіреність від 31 грудня 2014 року);

Від відповідача: Романчук І.І. (довіреність від 18 травня 2015 року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будматеріалів" про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію в сумі 9 942,92 грн., позовні вимоги аргументувавши тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої електроенергії утворилась дебіторська заборгованість відповідача перед ПАТ "Рівнеобленерго" за період грудень 2011 року за договором від 20 лютого 2011 року № 154 за спожиту активну електроенергію в сумі 756,65 грн., та внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої електроенергії, а саме втрат в силовому трансформаторі, утворилась дебіторська заборгованість відповідача перед ПАТ "Рівнеобленерго" за договором від 20 лютого 2011 року № 154 в сумі 9 186,27 грн., що разом становить 9 942,92 грн.

Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року судом порушено провадження у справі № 918/392/15, розгляд якої призначено на 14 травня 2015 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 28 травня 2015 року.

27 травня 2015 року відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до змісту якої відповідач просить суд застосувати до позовних вимог ПАТ "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 1 227,38 грн. за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року (включно) строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав порушення строку позовної давності.

В судовому засіданні від 28 травня 2015 року оголошувалась перерва до 18 червня 2015 року.

17 червня 2015 року позивачем подано до суду пояснення, відповідно до змісту яких позивач зазначає, що ПАТ "Рівнеобленерго" заперечує проти задоволення заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки укладеним між сторонами договором передбачено, що постачальник виписує рахунки на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня отримання споживачем рахунку.

Рахунки на оплату за спожиту електроенергію за період з листопада 2011 року по липень 2013 року надіслані відповідачу 26 березня 2015 року та отримані відповідачем 02 квітня 2015 року.

Отже, на думку позивача, термін оплати вказаних рахунків настав 07 квітня 2015 року.

Враховуючи викладене, на думку позивача в суду відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

18 червня 2015 року відповідачем подано до суду в якості підтвердження отримання останнім рахунків листопаді 2011 року - березні 2012 року попередження від 23 січня 2012 року та рахунки за електроенергію.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, та просив застосувати позовну давність відповідно до поданої заяви.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21 лютого 2011 року між Закритим акціонерним товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго" (правонаступником якого згідно з пунктом 1.1 статуту Товариства є Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго") (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будматеріалів" (надалі споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 0154 (надалі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною потужністю 300 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Вказаний договір, а також додатки до зазначеного правочину, підписані уповноваженими представниками їх сторін та скріплені печатками цих суб'єктів господарювання.

У відповідності до пункту 2.2.2. договору, постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу").

Відповідно до пунктів 2.3.1. та 2.3.3. договору, споживач зобов'язався виконувати умови цього договору та сплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Пунктом 5.1. договору визначено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" та додаток № 2 "Обсяги постачання електричної потужності споживачу та субспоживачу"). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року.

Згідно з пунктом 8.1. договору, оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни визначені додатком № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Пунктом 3 додатку № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків" передбачено, що розрахунки за електроенергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний розрахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Згідно з пунктом 4 додатку № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків", відповідно до визначеної згідно пункту 5 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електроенергію постачальник виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня отримання споживачем рахунку.

На виконання умов договору постачальник здійснив постачання електричної енергії споживачу в грудні 2011 року за договором на суму 908,74 грн., разом з тим відповідач неоплаченою відповідачем є спожита активна електро енергія за грудень 2011 року в сумі 756,65 грн., доказів оплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача за період 02 грудня 2011 року по 08 січня 2014 року втрат електроенергії у силовому трансформаторі КТП - 437 у розмірі 9 186,27 грн. нарахованої згідно умов договору від 21 лютого 2011 року.

Відповідно до пункту 7.1. договору, облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачем, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатка № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Згідно з пунктом 7.2. договору, у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж Електропередавальної організації та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюється додатком № 7 "Розрахунок втрат електричної енергії в кабельних та повітряних лініях" та додатком № 7.1. "Розрахунок втрат в силових трансформаторах".

Відповідно до пункту 10.2. договору, межа відповідальності за стан та обслуговування електроустановок визначаються відповідно до додатку "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (крім випадків, передбачених пунктом 9.2 і 9.3.).

Відповідно до додатку № 7.1. до договору, розрахунок втрат силовому трансформаторі споживачем проводяться на підставі договору про постачання та користування електричною енергією відповідно до методики розрахунку Міністерства енергетики України від 8.02.98 р. № 07/32-209.

Згідно з вказаною методикою позивачем нараховано та виставлено відповідачу рахунки за період з 02 грудня 2011 року по 08 січня 2014 року втрат електроенергії у силовому трансформаторі КТП 437, що перебуває на балансі відповідача на загальну суму 9 186,27 грн.

Доказів оплати виставлених рахунків за реактивні перетоки а сумі 9 186,27 грн. відповідач суду не надав.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За частиною 7 цієї статті, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на зазначене, враховуючи, що існування заборгованості та її розмір підтверджується зібраними у справі доказами, позовні вимоги про стягнення 756,65 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію та нарахованих втрат в сумі 9 186,27 грн., що разом становить 9 942,92 грн. є обгрунтованими.

Разом з тим, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до змісту статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи положення статті 267 ЦК України, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до змісту якої відповідач просить суд застосувати до позовних вимог ПАТ "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 1 227,38 грн. за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року (включно) строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав порушення строку позовної давності.

Судом досліджено надані відповідачем рахунки на оплату електроенергії, відповідно до яких вказані рахунки були отримані відповідачем, зокрема рахунок за листопад 2011 року був отриманий відповідачем 25 листопада 2011 року, за грудень 2011 року відповідачем отриманий 21 грудня 2015 року, за січень 2012 року відповідачем отриманий 23 січня 2012 року, за лютий 2012 року відповідачем отриманий 20 лютого 2012 року, за березень 2012 року відповідачем отриманий 21 березня 2012 року, за квітень 2012 року отриманий відповідачем 20 квітня 2012 року.

Враховуючи умови договору, відповідач був зобов'язаний оплатити вказані рахунки протягом 5 операційних днів, тобто, згідно положень статті 261 ЦК України позивач дізнався про порушення свого права зі спливом п'ятиденного строку наданого за договором для здійснення оплати.

Як встановлено судом зі штампу вхідної кореспонденції господарського суду, позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію подано до суду 22.04.2015 року.

З огляду на наведені обставини, суд вважає заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 1 227,38 грн. за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року (включно) законною та обґрунтованою в частині вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2011 року по березень 2012 року включно, оскільки позовна давність щодо стягнення заборгованості за квітень 2012 року не сплила.

Враховуючи викладене, до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за електроенергію за період з квітня 2012 року по грудень 2013 року включно, що становить 8 798,40 грн. оскільки вони є законними та обґрунтованими. Відносно частини вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 144,52 грн. заборгованості за період з листопада 2011 року по березень 2012 року включно, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні вимог в цій частині.

Судові витрати, відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будматеріалів" (35000, Рівненська область, м.Костопіль, вул. Дружби 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33000, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, буд. 71, ) 8 798,40 (вісім тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн. 40 коп. заборгованості та 1 669 (одна тисяча шістсот шістдесят дев'ять) грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні позову в частині вимог про стягнення 1 144,52 грн. позивачу відмовити.

4. Судові витрати в сумі 157,31 грн. залишити за позивачем.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "19" червня 2015 року.

Суддя Качур А.М.