Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"02" липня 2015 р. № 927/901/15

Суддя Кушнір І.В., розглянувши матеріали позовної заяви № 05/4-81-15 від 23.06.15

За позовом: Заступника прокурора Чернігівської області,

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000

в інтересах держави

До Відповідача-1: Носівської районної державної адміністрації,

вул. Центральна, 19, м. Носівка, Носівський район, Чернігівська область, 17100

Відповідача-2: ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Відповідача-3: ОСОБА_2,

АДРЕСА_2

Предмет спору: про визнання недійсним розпорядження та договору суборенди

ВСТАНОВИВ:

Підстави відмови в прийнятті заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[-,=,/], де [-,=,/] - відповідні пункти № 1...3 статті 62 ГПК України.

Заступником прокурора Чернігівської області в інтересах держави подано позов до Носівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження Носівської районної державної адміністрації "Про надання в суборенду земельної ділянки" від 06.01.2012 №6 та договору суборенди від 25.01.2012.

Згідно з п. 2-1 ч.2 ст.54 Господарського процесуального кодексу України:

"Позовна заява повинна містити:

2-1) документи, що підтверджують за громадянином статус фізичної особи-підприємця."

Відповідно до ст.24 Цивільного кодексу України:

"Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою."

Згідно з ч.ч.1,2 ст.25 Цивільного кодексу України:

"1. Здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

2. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.30 Цивільного кодексу України:

"1. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

2. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом."

Згідно з ч.1 ст.28 Цивільного кодексу України:

"Фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям.

Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 Цивільного кодексу України:

"1. Право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом.

2. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом."

Таким чином, чинний Цивільний кодексу України розрізняє дії в якості учасника цивільних відносин фізичної особи, як людини, та дії в якості учасника цивільних відносин фізичної особи, як підприємця.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI (із змінами):

"Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності."

Згідно зі ст.21 Господарського процесуального кодексу України:

"Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу."

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено:

"Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі -підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності."

Статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом, та розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Підвідомчість справ господарським судам визначена ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

З вищенаведених статей вбачається, що господарським судам підвідомчі господарські спори, в яких фізична особа виступає саме як суб'єкт підприємницької діяльності, а не як звичайна людина.

Чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість звичайної людини бути стороною (позивачем, відповідачем чи кредитором) в господарській справі лише в справах з корпоративних спорів чи справах про банкрутство.

В позовній заяві в якості Відповідача-2 та Відповідача-3 Прокурором визначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Разом з тим, з доданих до позовної заяви документів, в тому числі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання дозволів на передачу земельної ділянки в суборенду, розпорядження Носівської районної державної адміністрації №70 від 28.03.2006 "Про надання земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб", типового договору оренди землі від 03.04.2006, а також розпорядження Носівської районної державної адміністрації "Про надання в суборенду земельної ділянки" від 06.01.2012 №6 та договору суборенди від 25.01.2012, визнання недійсними яких є предметом даного спору, не вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірних правовідносинах виступають в якості саме суб'єктів підприємницької діяльності, а не як звичайні громадяни.

Документів (виписки, довідки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, тощо), які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідного статусу фізичної особи - підприємця на момент подання позову Прокурором також не надано.

Зазначений в позові спір не стосується корпоративних правовідносин і подана позовна заява не є заявою про банкрутство.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п.1. ч.1. ст.62 Господарського процесуального кодексу України

"Суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо:

1) заява не підлягає розгляду в господарських судах України".

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали повернути Прокурору.

Додаток на 20 арк. та акт відділу документального забезпечення (канцелярії) Господарського суду Чернігівської області від 30.06.2015 №191/2015 на 1 арк.

Суддя Кушнір І.В.