РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/8835/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпайпенерго"

Про стягнення 2 864 908,50 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Єжова Н.О. - представник (дов. №2-48д від 25.12.2014 р..)

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпайпенерго" про стягнення 2 864 908,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завищенням відповідачем вартості виконаних робіт за договором про закупівлю послуг з монтажу, технічного обслуговування і ремонту двигунів та турбін (послуги з ремонту газотурбінного приводу НК-16СТ) від 03.10.2012 р., у зв'язку з чим позивачу завдано збитків на суму 2 864 908,50 грн., які і просить стягнути позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/8835/15-г та призначено розгляд справи на 19.05.2015 р.

Представник відповідача в судове засідання 19.05.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 19.05.2015 р. подав суду клопотання про продовження строку розгляду спору відповідно до ст. 69 ГПК України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 16.06.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судове засідання 16.06.2015 р. представник відповідача повторно не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Поштові відправлення з ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/8835/15 були направлені відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві (02160, м. Київ, просп. Возз'єднання 19, оф. 300), яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням приписів ст. 64 ГПК України, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі, так само як і інші ухвали суду вручені відповідачу належним чином (поштове повернення ухвали суду про порушення провадження у справі наявне в матеріалах справи з причиною повернення - за зазначеною адресою не проживає).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судових засіданнях від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.06.2015 р. та за відсутності представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 16.06.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2012 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем укладений договір про закупівлю послуг з монтажу, технічного обслуговування і ремонту двигунів та турбін (послуги з ремонту газотурбінного приводу НК-16СТ) (далі за текстом - договір), згідно п. 1.1 якого виконавець зобов'язується за завданням замовника, своїми силами, засобами, матеріалами у 2012-2013 роках надати послуги з ремонту газотурбінного приводу НК-16СТ в кількості згідно Додатку №1 до договору, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги і оплатити їх на умовах, передбачених договором.

Надання послуг з ремонту газотурбінного приводу НК-16СТ виконується відповідно до технічного завдання (додаток №3 до договору), здійснюється з матеріалів і запасних частин виконавця (п. 1.2, п. 1.4 договору).

Ціна договору визначена додатком №1 до договору і становить 16 960 000, 00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 2 826 666 грн. 67 коп. Вартість ремонтних робіт визначається в розрахунку (додаток №2 до договору) (п.3.1, п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору оплата за фактично надані послуги здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця на підставі рахунку, акту приймання-передачі наданих послуг та вантажної митної декларації (для нерезидента), а також товарно-транспортної накладної.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником 30% від вартості робіт, зазначеної в п. 3.1 протягом 30 банківських днів після підписання сторонами договору, та 70% після підписання сторонами акту виконаних робіт та пред'явлення виконавцем рахунку на оплату надання послуг протягом 30 банківських днів (п. 4.2 договору).

Договір набрав чинності з дати підписання та строк його дії визначений до 31.12.2013, а в питанні взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань сторонами.

На виконання умов Договору відповідачем виконано роботи на загальну суму 8 480 000, 00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 03.04.2013 р. на суму 8 480 000, 00 грн., а також актом прийому-передачі ГТП НК-16 СТ виробництва ОАО «Казанське моторно-будівниче виробниче об'єднання» в ремонт від 02.11.2012 р. та актом прийому-передачі двигуна НК-16СТ № А16123045 Н з вільною турбіною АСТ-123031 від 24.04.2013 р., з сукупного аналізу яких вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги з ремонту газотурбінного приводу НК-16СТ на суму 8 480 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1 413 333 грн. 33 коп. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплені їх печатками .

Позивач зазначає, що під час проведення перевірки результатів фінансово-господарської діяльності позивача, Державна фінансова інспекція України дійшла висновку, що відповідачем завищено вартість наданих послуг з ремонту приводів НК-16 СТ, у зв'язку з чим позивач зазнав збитків у розмірі 2 864 908, 50 грн.

Так, позивач посилається на довідку Державної фінансової інспекції України в Полтавській області зустрічної звірки від 23.07.2014 №05-22/336з у ТОВ «Укрпайпенерго» з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості розрахунків, що здійснювались з філією Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» за період з 01.01.2012 по 31.05.2014, а також на висновки проведеної Державною фінансовою інспекцією України ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за період з 01.01.2012 по 31.05.2014, за результатами якої складено акт №05-21/131 від 12.09.2014.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Разом з цим їх розмір підлягає доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним процесуальним законодавством України, зокрема статтями розділу V Господарського процесуального кодексу України (Лист Верховного Суду України від 09.08.2006р. №1-11/477).

Спірний договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч. 3 ст. 843 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника (ч. 3 ст. 853 ЦК України).

Слід зазначити також, що за приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт належного виконання зобов'язань позивачем перед відповідачем за Договором не заперечувався сторонами.

Наявність підписаного сторонами акту виконаних робіт на суму 8 480 000, 00 грн. вказує на те, що робота, виконана підрядником відповідно до договору підряду, прийнята замовником без будь-яких зауважень. Доказів негайного повідомлення підрядника про відступи від умов договору або інші недоліки не заявлялося.

За умови статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторонами узгоджені всі істотні умови договору відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, відповідачем виконані роботи, обсяги та вартість яких належним чином узгоджена з позивачем.

Проте, як зазначає позивач, Актом № 05-21/131 від 12.09.2014 року ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року, встановлено завищення відповідачем обсягів виконаних робіт за спірним договором, а тому позивачу в особі філії - Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» завдано матеріальну шкоду у заявленому позивачем розмірі.

Поняття збитків розкривається у Цивільному кодексі України у статті 22, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22). При цьому частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням.

Згідно з приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (постанова Вищого господарського суду України від 06.07.2010 р. у справі № 11/367).

Така ж позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2011 р. у справі №51/250.

Позивачем не доведено наявність усіх елементів цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, не доведено наявність збитків як таких, що спричинені неналежним виконанням зобов'язання відповідачем, тому за умови належного прийняття виконаних за Договором робіт, позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 2 864 908, 50 грн. не підлягають задоволенню судом.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо того, що підставою для повернення коштів є висновки за результатами ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією України, про завищення вартості здійснених відповідачем робіт.

Так, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, посилання на акт Державної фінансової інспекції України як на підставу для задоволення позовних вимог є неправомірними.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 926/56/14, від 27.08.2014 у справі № 922/204/14, від 10.07.2013 у справі № 910/2210/13.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 17.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева