ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 року Справа № 904/633/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №5 від 30.12.14;

від відповідача: ОСОБА_2 адвокат, свідоцтво №2485 від 16.04.02;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року у справі № 904/633/15

за позовом комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 42 607,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2015р. у справі № 904/633/15 (суддя Кармазіна Л.П.) в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що господарський суд, ухвалюючи рішення у справі, не прийняв до уваги, що згідно рішення у справі № 904/7385/14 за позовом ФОП ОСОБА_3 до КПТП «Криворіжтепломережа» про визнання недійсним договору № 3456 від 01.10.2008р.в задоволені позову відмовлено, тобто договір на теперішній час є чинним.

Більш того, за твердженням скаржника, укладаючи спірний договір, сторони передбачили в тексті правочину всі обовязкові умови, у відповідності до вимог ст.. 180 ГК України.

Також скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в процесі розгляду справи встановлено, що фактично відповідач користувався тепловою енергією, сплачував за неї, що свідчить про виконання та визнання договору.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 24.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що між комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник-позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 01.10.2008 року було підписано договір № 3456 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару, відповідно до умов якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пара на технологічні потреби, а споживач оплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки, передбачені даним договором. (а.с.7-8)

Відповідно до п. 6.1 договору, даний договір діє з 01.10.2008 року по 01.10.2009 року та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не подано заяву однієї з сторін про відмову від цього договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяці та відсутності заборгованості споживача договір може бути розірвано. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості.

Відповідно до п. 1.2. договору, під час виконання даного договору, сторони керуються діючим законодавством України, „Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепло споживаючих установок теплових мереж, рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради та іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 1.3 договору, постачальник відпускає споживачу теплову енергію на обєкти, вказані в таблиці № 2 у відповідності з встановленим планом теплоспоживання з 01.10.08р. по 01.10.09р.(див. таблиця № 1 та № 2, акт меж розподілу як невідємні частини договору). Оплата здійснюється з моменту вказаного періоду дії договору.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що користування тепловою енергією допускається при наявності договору між постачальником та споживачем. Невідємною частиною договору є додатки (таблиця № 1, та № 2, акти меж розподілу).

Відповідно до умов договору (таблиця №2), обєктом теплоспоживання є нежитлові приміщення магазини за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевського, 36-24, вул. Чкалова, 6-2, вул. Постишева, 17.(а.с.9 на звороті)

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата за поставлену теплову енергію здійснюється споживачем щомісячно, самостійно в грошовій формі та іншими формами розрахунку за узгодженням сторін до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачу теплової енергії споживачу.

Споживач здійснює передплату у грошові формі, в розмірі 75 % планового місячного споживання в строк до 20 числа кожного місяця (п.3.4. договору).

Тарифи теплової енергії передбачені постановою НКРЕ України №119 від 30.09.2011р. "Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ "Криворіжтепломережа", що складає 795 грн.04 коп. за 1 Гкал (без ПДВ)(а.с.45), постановою НКРЕ України №383 від 31.12.2013р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) КПТМ "Криворіжтепломережа" (а.с.46), постановою НКРЕ України №683 від 13.06.2014р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) КПТМ "Криворіжтепломережа" (а.с.47), постановою НКРЕ України №489 від 29.11.2014р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) КПТМ "Криворіжтепломережа" (а.с.48).

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору позивач відпустив відповідачу теплову енергію протягом всього періоду, передбаченого договором, не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок та закінчення опалювального періоду".

Облік споживання теплової енергії проводиться згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутністю (п.2.1 договору).

Позивач зазначає, що за період з 11.02.13 року по 31.12.14 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 35466 грн. 64 коп.

На підставі п.3.3 договору, яким передбачено, що якщо споживач є суб'єктом іншого сектору господарювання економіки та не здійснив оплату за поставлену теплову енергію в строк, встановлений п. 3.1. договору, він несе відповідальність у відповідності до п.п.4-7 ст.

На підставі ст.625ЦК України, за неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором, позивач нарахував відповідачу суму збитків від інфляції у розмірі 5049грн.31 коп. та 3% річних у розмірі 759 грн. 92 коп.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, господарський суд виходив з положень ст.35 ГПК України, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року у справі № 904/7385/14 встановлено факт неукладення договору №3456 від 01.10.2008 року про відпуск теплової енергії.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що ст.35 ГПК України в даному випадку застосована неправильно.

Господарським судом не звернуто уваги на те, що факт неукладення договору може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог (така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.01.2002 року).

Оскільки згідно вимог процесуального законодавства оцінка фактичних обставин справи, викладена у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року у справі № 904/7385/14, не є обовязковою для суду, який розглядає спір у цій справі, неправильне застосування ст.35 ГПК України призвело до постановлення рішення судом без належного правового обґрунтування.

Як вбачається з матеріалів справи, договір №3456 про відпуск теплової енергії укладений між сторонами 01.10.2008 року і з цієї ж дати виконувався сторонами. Позивач до теперішнього часу виконує умови договору, а відповідач припинив оплату з 11.02.2013 року. Разом з тим і в спірний період з 11.02.2013 року по 31.12.2014 року ним здійснювались окремі платежі: в березні 2013 року - 1639,89 грн., в листопаді 2013 року 2084,9 грн. та в лютому 2014 року 500 грн.

Всі суттєві умови договору відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГПК України, а саме: предмет, ціна та строк дії договору між сторонами погоджені.

Посилання відповідача на неукладення договору у звязку з тим, що сторонами не складено акт меж розподілу балансової належності теплових мереж, який визначений договором як його невід»ємна частина, не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги, оскільки не впливає на виконання сторонами всіх суттєвих умов договору. Матеріалами справи встановлено, що установки тепломереж відповідача приєднані до внутрішньобудинкових мереж, обслуговування яких здійснює житлово-експлуатаційне підприємство (приміщення відповідача знаходяться у житловому будинку). На вимогу апеляційного суду позивач надав акти розмежування балансової належності теплових мереж між ним та УЖКГ по всіх трьох будинках, в яких знаходяться приміщення відповідача, на які постачається теплова енергія.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності зі ст. 638 Цивільного кодексу України, правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди в усіх істотних умов.

Положеннями частин 1, 3 ст.639 Цивільного кодексу встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у письмовій формі, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містить і ст.265 Господарського кодексу України.

Оскільки відповідачем в порушення вимог ст.33 ГПК України не надано доказів здійснення своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги, колегія суддів вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, а рішення господарського суду належить скасувати.

Апеляційним судом перевірено та визнано правильним нарахування основного боргу в розмірі 35 466,64 грн., пені в сумі 1331,2 грн, інфляційних збитків в розмірі 5049,31 грн. та 3% річних -759,92 грн., в звязку з чим заборгованість у сумі 42 607,07 грн. та судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року у справі № 904/633/15 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" основний борг в розмірі 35 466,64 грн., пеню в сумі 1331,2 грн, інфляційні збитки в розмірі 5049,31 грн. та 3% річних -759,92 грн., а всього - 42 607,07 грн. та судові витрати в розмірі 2740,5 грн.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 30.06.2015 року.