ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.06.15р. Справа № 904/3489/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-транс", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м. Київ

відповідача-2: Приватного підприємства "Укртехпром", м. Дніпропетровськ

про стягнення 22 796 грн. 97 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- представник, дов. від 22.12.2014р.;

від відповідача-1: не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від відповідача-2: не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач з урахуванням уточненої позовної заяви (вх. №35551/15 від 05.06.2015р.) просить стягнути 22 796 грн. 97 коп., у тому числі: - з відповідача-1 22 296 грн. 97 коп., що складає 16 095 грн. 00 коп. заборгованості за послуги зі зберігання, надані відповідно до умов Договору зберігання від 01.05.2010р. №01/05-10, 6 021 грн. 09 коп. інфляційного збільшення боргу та 180 грн. 88 коп. 3% річних; - солідарно з відповідачів-1,2 500 грн. заборгованості за послуги зі зберігання за Договором зберігання від 01.05.2010р. №01/05-10.

Також позивач у клопотанні (вх.№33075/15 від 26.05.2015р.) про стягнення з відповідача-2 витрат на послуги адвоката просить включити до судових витрат стягнення з відповідача-1 пропорційно до суми задоволених позовних вимог суму витрат на послуги адвоката - ОСОБА_1 в розмірі 5 005 грн. 00 коп.

Відповідач-1 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач-2 у заяві (вх.№33289/15 від 27.05.2015р.) про визнання позову про справі ТОВ "Автомир-Транс" про стягнення боргу просить вимоги позивача про стягнення 16 440 грн. 00 коп. суми основного боргу, 1 480 грн. 95 коп. річних, 5 754 грн. 00 коп. інфляційного збільшення боргу та про стягнення солідарно 500 грн. 00 коп. задовольнити в повному обсязі, у звязку з законністю та обґрунтованістю вимог позивача.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2010р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир-транс", як зберігачем, та відповідачем-1 - Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", як поклажодавцем, було укладено Договір зберігання №01/05-10 (надалі Договір зберігання), відповідно до пункту 1.1 якого зберігач зобовязується прийняти і зберігати майно (транспортні засоби), а поклажодавець зобовязується оплачувати послуги зберігача у порядку, передбаченому даним договором.

Відповідно до пункту 3.1 Договору зберігання вартість зберігання майна, що здійснюється зберігачем на умовах даного договору, складає 15 гривень в день за один транспортний засіб, у тому числі ПДВ.

Згідно з пунктами 1.2, 1.4 Договору зберігання опис та вартість майна, що передається на зберігання за даним договором, вказується сторонами у Акті приймання-передачі на зберігання; передача майна на зберігання поклажодавцем та прийняття його зберігачем здійснюється за актом приймання-передачі на зберігання, а зворотна передача майна від зберігача до поклажодавця - за актом приймання-передачі зі зберігання.

Як вбачається на виконання умов Договору зберігання відповідачем-1 було передано, а позивачем прийнято рухоме майно автомобіль Volkswagen Pointer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, колір червоний.

Згідно з пунктом 2.3.3. Договору зберігання сторони щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, підписують акт наданих у такому місяці послуг; акти готуються зберігачем та передаються на підписання поклажодавцеві; у випадку наявності у поклажодавця аргументованих заперечень проти підписання акту він заявляє про них зберігачеві; зберігач зобовязаний протягом 10-ти календарних днів усунути недоліки, що перешкоджають підписанню акту.

Як вбачається 04.06.2015р. позивачем було спрямовано відповідачу-1 акти надання послуг: від 31.10.2014р. №ЦАТ-0000299 на суму 15 060 грн. 00 коп. та від 31.03.2015р. №ЦАТ-0000553 на суму 2 265 грн. 00 коп., а також відповідні рахунки на оплату: від 31.10.2014р. №ЦАТ-0000293 на суму 15 060 грн. 00 коп. та від 31.03.2015р. №ЦАТ-000161 на суму 2 265 грн. 00 коп. Про надсилання актів та рахунків свідчить опис від 04.06.2015р. вкладення у лист та фіскальний чек „Укрпошти від 04.06.2015р. (а.с. 15).

Відповідно до пункту 3.2 Договору зберігання поклажодавець оплачує послуги зберігача щомісячно, після підписання сторонами акту наданих послуг за місяць, протягом 10 банківських днів з дати отримання поклажодавцем рахунку на оплату, виставленого зберігачем.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк оплати за надані послуги зі зберігання вважається таким, що настав і відповідач-1 повинен був оплатити послуги зі зберігання до 22.06.2015р.

Заборгованість відповідача-1 перед позивачем становить 16 095 грн. 00 коп. за вказаний у позовній заяві період з 01.04.2012р по 31.03.2015р.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем-1 не надано.

18.03.2011р. між відповідачем-2 - Приватним підприємством "Укртехпром", як поручителем, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир-транс", як кредитором, було укладено Договір поруки №1803/ДП (надалі Договір поруки), відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (далі - боржник), що виникли з Договору зберігання №01/05-10 від 01.05.2010р. (далі основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки у відповідності до пункту 1.1 основного договору предметом основного договору є платне зберігання майна боржника.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобовязання, але в любому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного у пункті 4 цього договору (пункт 3.1 Договору поруки).

Згідно з пунктом 3.2 Договору поруки поручитель цією порукою забезпечує виконання зобовязання за основним договором у повному обсязі.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником згідно Основного договору у сумі, що дорівнює 500 грн. 00 коп. (пункт 4.1 Договору поруки).

Відповідно до пункту 5.1.1 Договору поруки поручитель зобовязаний при порушенні боржником зобовязання перед кредитором за основним договором виконати за боржника зобовязання, передбачені пунктом 4.1.1 договору, у семиденний строк з дня отримання вимоги від кредитора.

Як вбачається позивач у претензії від 05.11.2014р. просив відповідача-2 сплатити свою частку у солідарній відповідальності за Договором поруки. Про спрямування претензії відповідачу-2 свідчить опис від 10.06.2015р. вкладення у цінний лист та фіскальний чек „Укрпошта від 10.06.2015р.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, з відповідача-1 та відповідача-2 підлягає стягненню солідарно заборгованість за Договором зберігання у розмірі 500 грн. 00 коп., а з відповідача-1 у розмірі 15 595 грн. 00 коп.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідча-1 6 021 грн. 09 коп. інфляційного збільшення боргу (за період з 17.11.2014р. по 22.04.2015р.) та 180 грн. 88 коп. 3% річних (за період з 17.11.2014р. по 22.04.2015р.).

Оскільки строк оплати за надані послуги зі зберігання настав 23.06.2015р., вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 інфляційних нарахувань та річних задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі розподіляється між позивачем та відповідачем-1 пропорційно розміру задоволених вимог, на відповідача-1 покласти витрати на послуги адвоката у розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки умовами Договору поруки не передбачена відповідальність поручителя по сплаті судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на оплату послуг адвоката, господарський суд виходив з принципу співрозмірності оплати за надані послуги.

Так, відповідно до пункту 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1037, виданого ОСОБА_1, копію договору від 30.04.2015р. про надання правової допомоги та представництво, укладеного позивачем з адвокатом ОСОБА_1, оригінал акту 25.05.2015р. виконаних робіт по договору про надання правової допомоги та представництво та копію довідки-ордера від 25.05.2015р. про отримання оплати в сумі 5 005 грн. 00 коп. за виконані роботи.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43; ідентифікаційний код 21685166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-транс" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Матлахова, 2; ідентифікаційний код 31950868) 15 595 грн. 00 коп. заборгованості, 1 318 грн. 81 коп. витрат по сплаті судового збору та 500 грн. витрат на послуги адвоката.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43; ідентифікаційний код 21685166) та Приватного підприємства "Укртехпром" (49050, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 115; ідентифікаційний код 30392599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-транс" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Матлахова, 2; ідентифікаційний код 31950868) 500 грн. 00 коп. заборгованості.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„26 червня 2015р