ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2015 р.Справа № 916/1501/15-г

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України";

до відповідача: Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті;

про стягнення 37123,10 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося до господарського суду з позовної заявою до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, в якій просило суд стягнути з відповідача 19618,38 грн., з яких 13958,23 грн. - сума основного боргу, 2576,81 грн. - сума інфляційних втрат, 217,03 грн. - 3% річних, 2866,31 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого державного майна №133-28Б/46 від 01.01.2011 року, укладеного між сторонами щодо своєчасної оплати рахунків №604 від 31.08.2014 року, №653 від 31.10.2014 року, №664 від 30.11.2014 року та повної №677 від 31.12.2014 року, №76 від 31.01.2015 року, №103 від 28.02.2015 року, внаслідок чого позивачем була направлена претензія №676/01/102-15 від 11.02.2015 року про сплату заявленої до стягнення суми, яка була залишена відповідачем без відповіді.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.04.2015 року було порушено провадження у справі №916/1501/15-г із призначенням її розгляду у судовому засіданні 20.05.2015 року.

В засіданні суду 20.05.2015 року представник відповідача надав заперечення на позов(т.2 а.с.3-9), згідно яких заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до Положення про Одеську регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженого Наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України №34 від 06.02.2012 року, остання є державним органом ветеринарної медицини, фінансування та матеріально-технічне забезпечення якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка обслуговується в Головному управлінні державної казначейської служби України в Одеській області.

Внаслідок своєчасного подання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області всіх необхідних документів для оплати рахунків №604 від 31.08.2014 року, №653 від 31.10.2014 року, №664 від 30.11.2014 року, відповідач зазначає про відсутність його вини оплати цих рахунків лише 31.03.2015 року.

Стосовно несплати рахунків №677 від 31.12.2014 року, №76 від 31.01.2015 року, №103 від 28.02.2015 року, відповідач посилається на необґрунтованість зазначених у них сум, у звязку з порушенням позивачем при їх визначенні п.п. 1.1, 2.1.2, 2.2.3, 3.1 договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року, у звязку з не використовуванням Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, приміщення, яке є предметом договору оренди нерухомого майна від 04.02.2010 року, площею 35,6 кв.м.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та заявив клопотання щодо продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2015 року, враховуючи заявлене представником позивача клопотання та необхідність витребування нових доказів, строк розгляду справи був продовжений на 15 днів та відкладено розгляд справи на 10.06.2015 року.

03.06.2015 року до канцелярії суду надійшла заява про уточнення позовних вимог №2902/102-15, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 37123,10 грн., з яких 23361,67 грн. - сума основного боргу, 8680,22 грн. - сума інфляційних втрат, 312,17 грн. - 3% річних, 4769,04 грн. пеня. В обґрунтування вимог заяви останній посилається на збільшення періоду заборгованості у звязку з продовженням несплати відповідачем рахунків за договором №133-28Б/46 від 01.01.2011 року (т.2 а.с.69-74).

Крім цього, 03.06.2015 року до суду позивачем надані письмові пояснення №2901/102-15(т.2 а.с.42-47), згідно яких він заперечує проти тверджень відповідача щодо вини Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області з перерахування коштів за рахунками №604 від 31.08.2014 року, №653 від 31.10.2014 року, №664 від 30.11.2014 року лише 31.03.2015 року, оскільки зобовязання за договором №133-28Б/46 від 01.01.2011 року та відповідальність щодо їх виконань несе тільки відповідач. Крім того, позивач заперечує проти доводів відповідача щодо його переміщення до іншого приміщення, посилаючись на недоведеність цього факту.

В засіданні суду 10.06.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача надав усні пояснення щодо незайняття Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті орендованого приміщення площею 35,6 кв.м.

Внаслідок необхідності витребування нових доказів, судом було оголошено перерву в порядку ст. 77 ГПК України до 15.06.2015 року.

В судовому засіданні 15.06.2015 року представник відповідача надав письмові пояснення згідно яких заперечує проти збільшених позовних вимог, посилаючись на п. 4.4 та п. 4.5 договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року, якими визначено, що сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини, внаслідок чого нарахування позивачем штрафних санкцій на суми виставлених рахунків №604 від 31.08.2014 року, №653 від 31.10.2014 року, №664 від 30.11.2014 року є неправомірним. Крім цього зазначає, що переміщення структурного підрозділу відповідача з орендованого приміщення площею 35,6 кв.м., в приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі 601 корпусу каб. 74, площею 16,2 кв.м. за тією ж адресою було здійснено в листопаді 2014 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами між позивачем та відповідачем (т.2 а.с. 92-96).

Представник позивача заявив усне клопотання про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, внаслідок чого судом, на підставі ст. 77 ГПК України, було оголошено перерву у судовому засіданні до 18.06.2015 року.

У судовому засіданні 18.06.2015 року представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких зазначив, що відповідач повідомлявся про зміну розрахунку витрат згідно п. 2.1.3 договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року. Разом з тим, представник відповідача надав пояснення щодо відсутності заперечень проти зміни позивачем ставки нарахувань за орендоване приміщення площею 21,46 кв.м. по ставці 41,67 грн., але зазначив, що заперечує проти нарахувань за площу 35,6 кв.м.

У судовому засіданні судом було оголошено перерву в до 22.06.2015 року.

В засіданні суду 22.06.2015 року представник позивача надав пояснення щодо правомірності нарахування ним штрафних санкцій, зокрема, на суму виставленого рахунку №664 від 30.11.2014 року, який був отриманий відповідачем 15.12.2014 року та сплачений лише 31.03.2015 року, посилаючись на чіткі встановлені умови договору та обовязок сплати рахунків не пізніше 12 числа місяця. Одночасно зазначив про отримання відповідачем 22.01.2015 року копії додаткової угоди №10 до договору, відповідно до якої змінено розрахунок вартості утримання 1 кв.м. будівлі (т.2 а.с.126-128).

Разом з цим, відповідачем надані теж письмові пояснення, згідно яких останній заперечує проти визначення плати згідно до умов додаткової угоди №10 до договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року, оскільки в останній зазначається розмір плати за користування нежитловим приміщенням 3-го поверху будівлі 601 площею 35,6 кв.м., яке не використовується відповідачем (т.2 а.с.133-134).

Судом на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву у судовому засіданні до 23.06.2015 року та визнано явку сторін у засіданні суду не обовязковою.

В засідання суду 23.06.2015 року представники сторін не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого останньому в строкове платне користування надано державне нерухоме майно, а саме, частину нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 601/1 загальною площею 21,46 кв.м., за адресою: м. Южне, ДП „МТП „Южний, що перебуває на балансі ДП „Морський торгівельний порт „Южний(т.1 а.с.32-36).

Пунктом п. 5.9 вищезазначеного договору було встановлено, що до обовязків орендаря відноситься здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна та протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Крім цього, 04.02.2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого останньому в строкове платне користування надано державне нерухоме майно, а саме, нежитлові приміщення на третьому поверсі службово-побутової будівлі 601, площею 35,6 кв.м., за адресою: м. Южне, ДП „МТП „Южний, що перебувають на балансі ДП „Морський торгівельний порт „Южний(т.1 а.с.45-48).

Згідно п.5.9 вищезазначеного договору, орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна та протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Як встановлено судом, 01.01.2014 року, на виконання умов договору оренди нерухомого майна від 12.03.2009 року та договору оренди нерухомого майна від 04.02.2010 року, між Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (Орендар) та Державним підприємством „Морський торгівельний порт „Южний (Порт-балансоутримувач) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого державного майна №133-28Б/46, згідно п. 1.1 якого Порт-балансоутримувач забезпечує утримання будівлі з прибудинковою територією за адресою: 65481, Одеська область, м. Южне, ДП „МТП „Южний, в якій знаходиться орендоване орендарем за договором оренди з РВФДМУ по Одеській області від 12.03.2009 року, від 04.02.2010 року державне нерухоме майно, а саме, приміщення будинку 601/1 площею 21,46 кв.м., нежитлові приміщення у будинку 601 корпусу, площею 35,6 кв.м., яке перебуває на балансі Порту-балансоутримувача, а Орендар відшкодовує витрати Порту-балансоутримувача на утримання будівлі, пропорційно займаної ним орендованої площі в цій будівлі, згідно розрахунку (т.1 а.с.13-16).

13.06.2013 року додатковою угодою №5 до договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року, якою сторону договору Державне підприємство „Морський торгівельний порт „Южний було замінено його правонаступником Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (т.1 а.с.24-25).

Пунктом 2.2.3 договору №133-28Б/46 від 01.01.2014 року сторони визначили, що орендар зобовязується не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити щомісячну плату на рахунок Порту-балансоутримувача на підставі рахунків порту за утримання будівлі та прибудинкової території, пропорційно займаної орендарем площі в цій будівлі за договором оренди майна, згідно розрахунку.

Згідно п. 2.2.7 у випадку змін розрахунку за утримання будівлі, пропорційно займаної орендарем площі за договором оренди майна, орендар зобовязується підписати додаткову угоду з розрахунком на утримання будівлі до цього договору, та здійснювати оплату рахунків за послуги Порту-балансоутримувача за цим договором з урахуванням змін, з початку введення Портом-балансоутримувачем в дію цих нових розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами неодноразово були укладені додаткові угоди та внесені зміни до розрахунку вартості утримання 1 кв.м. будівлі, зокрема, додатковою угодою №7 від 23.06.2014 року сторони узгодили вартість утримання 1 кв.м. будівлі за нежитлове приміщення площею 35,6 кв.м. 68,56 грн., за нежитлове приміщення площею 21,46 кв.м. 34,11 грн. В подальшому, додатковою угодою №8 від 03.11.2014 року сторони узгодили вартість утримання 1 кв.м. будівлі за нежитлове приміщення площею 35,6 кв.м. 81,79 грн., за нежитлове приміщення площею 21,46 кв.м. 41,19 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року оплата послуг здійснюється не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Орендар зобовязується сплачувати на рахунок Порту-балансоутримувача щомісячну плату за цим договором, згідно рахунків Порту-балансоутримувача за утримання будівлі та прибудинкової території, пропорційно займаної орендарем площі в цій будівлі за договором оренди майна, згідно розрахунку.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору №133-28Б/46 від 01.01.2014 року, було направлено на адресу відповідача рахунки:

- №604 від 31.08.2014 року на суму 3807,29 грн., який був отриманий представником відповідача 09.09.2014 року (т.1 а.с.59);

- №653 від 31.10.2014 року на суму 4554,79 грн., який був отриманий представником відповідача 07.11.2014 року (т.1 а.с.64);

- №664 від 30.11.2014 року на суму 4554,79 грн., який був отриманий представником відповідача 15.12.2014 року (т.1 а.с.69);

- №677 від 31.12.2014 року на суму 4554,79 грн., який був отриманий представником відповідача 19.01.2015 року (т.1 а.с.73);

- №76 від 31.01.2015 року на суму 4701,72 грн., який був отриманий представником відповідача 18.02.2015 року (т.1 а.с.76);

- №103 від 28.02.2015 року на суму 4701,72 грн., який був отриманий представником відповідача 10.03.2015 року (т.1 а.с.79).

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з виписки по рахунку №4605 від 31.03.2015 року, який належить позивачу, Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті 31.03.2015 року були сплачені рахунки №604 від 31.08.2014 року на суму 3807,29 грн., №653 від 31.10.2014 року на суму 4554,79 грн., №664 від 30.11.2014 року на суму 4554,79 грн. (т.1 а.с.80).

У звязку з невиконанням своїх зобовязань за договором №133-28Б/46 від 01.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією №676/01/102-15 від 11.02.2015 року з вимогою перерахувати на рахунок Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" грошових коштів за договором (т.1 а.с.81-85).

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому позивачем були надіслані відповідачу наступні рахунки:

- №130 від 31.03.2015 року на суму 4701,72 грн., який був отриманий представником відповідача 10.04.2015 року (т.2 а.с.77);

- №153 від 30.04.2015 року на суму 4701,72 грн., який був отриманий представником відповідача 02.05.2015 року (т.2 а.с.80).

Внаслідок несплати рахунків №677 від 31.12.2014 року на суму 4554,79 грн., №76 від 31.01.2015 року на суму 4701,72 грн., №103 від 28.02.2015 року на суму 4701,72 грн., №130 від 31.03.2015 року на суму 4701,72 грн., №153 від 30.04.2015 року на суму 4701,72 грн., позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 23361,67 грн.

При цьому, обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 23361,67 грн., позивач посилається на обовязок відповідача здійснювати плату за договором №133-28Б/46 від 01.01.2014 року, за утримання будівлі та прибудинкової території, пропорційно займаної площі в цій будівлі за договором оренди майна, а саме, приміщення будинку 601/1 площею 21,46 кв.м. та нежитлового приміщення у будинку 601 корпусу, площею 35,6 кв.м.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, 24.09.2014 року адміністрацією морського порту „Южний були обстежені приміщення, які орендуються Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та складений акт про необхідність передбачення поточного ремонту на підставі дефектного акту №15-2014-3 (т.2 а.с.22), внаслідок чого листом №5299/01-121-14 від 07.10.2014 року адміністрацією позивача, у звязку з негайною необхідністю проведення ремонтних робіт було запропоновано відповідачу тимчасово переміститись у нежитлове приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 та в строк до 15.10.2014 року перевести офісне обладнання та офісні меблі, які перебувають в нежитловому приміщенні 3 поверху адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м. (т.2 а.с.20-21).

У відповідь на вищезазначений лист, Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на адресу позивача був надісланий лист №1099 від 13.10.2014 року, згідно якого відповідач не заперечує проти тимчасового переміщення до закінчення ремонтних робіт з нежитлового приміщення 3 поверху адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м. до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 площею 16,2 кв.м. Внаслідок займання відповідачем меншої аніж раніше займані приміщення, було запропоновано адміністрації морського порту „Южний врегулювати це питання. (т.2 а.с.23-25).

Листом №5633/01/102-14 від 21.10.2014 року Южненська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" повідомило відповідача про те, що фінансовим планом адміністрації на 2014 рік запланований поточний ремонт, зокрема, приміщення яке займається службою на 3 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м., саме у 2014 року, у звязку з чим запропоновано в строк до 17.11.2014 року до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 (т.2 а.с.26-28).

У відповідь на зазначений вище лист, відповідач листом №1179 від 07.11.2014 року повідомив про відсутність заперечень щодо тимчасового переміщення до приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 (т.2 а.с.29).

Листом №817/01-102-15 від 18.02.2015 року позивач повідомив відповідача про надіслання на його адресу додаткової угоди №10 до договору №133-28Б/46 від 01.01.2014 року та відсутність можливості визначення термінів виконання ремонтних робіт у приміщенні площею 35,6 кв.м. (т.2, а.с.30-31).

Як слідує з листа №604 від 16.04.2015 року Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, враховуючи, що адміністрація морського порту „Южний запевнила про закінчення ремонтних робіт до кінця 2014 року, відповідач здійснив переміщення свого структурного підрозділу до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 (т.2, а.с.33-35).

Дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, зокрема, листи ТОВ „Мігтранс, ФОП ОСОБА_1, ПП „Інтервід (т.2 а.с.100-103), суд вважає доведеним факт переміщення структурного підрозділу відповідача з листопада 2014 року до нового приміщення - нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74. При цьому, позивач, не заперечуючи факт здійснення відповідачем станом на день розгляду справи діяльності у зазначеному кабінеті №74, в порушення ст. 33 ГПК України, не надав доказів, що підтверджують переміщення відповідача у інший термін. Разом з тим, як встановлено судом з технічної документації (т.2 а.с.115), каб. № 74 має площу 18 кв.м.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки розмір плати має визначатися пропорційно займаної площі, правомірним є нарахування витрат, що підлягають відшкодуванню з розрахунку 21,46 кв.м та 18 кв.м.

При цьому, суд вважає, що при визначенні вартості у 2015 році слід виходити з калькуляції вартості утримання кв.м. адміністративно-побутового корпусу 601/1 та прибудинкової території на 2015 рік від 21.11.2014 року (т.2 а.с.54-57), оскільки п. 2.2.7 договору №133-28Б/46 від 01.01.2011 року передбачено, що у випадку змін розрахунку за утримання будівлі, пропорційно займаної орендарем площі за договором оренди майна, орендар зобовязується підписати додаткову угоду з розрахунком на утримання будівлі до цього договору, та здійснювати оплату рахунків за послуги Порту-балансоутримувача за цим договором з урахуванням змін, з початку введення Портом-балансоутримувачем в дію цих нових розрахунків, а вимогу договору про інформування відповідача та надіслання йому додаткової угоди позивач виконав.

Враховуючи вищевикладене, суд, перерахувавши суму боргу, з урахуванням того, що відповідачем займалося приміщення площею 18 кв.м., вважає правомірним нарахування за грудень 2014 року 2827,39 грн., за січень 2015 року 2907,79 грн., за лютий 2015 року 2907,79 грн., за березень 2015 року 2907,79 грн. та за квітень 2015 року 2907,79 грн., на загальну суму 14458,55 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на перерахування суми основного боргу з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, судом за допомогою системи „Ліга-Закон, зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума 3%, яка підлягає стягненню, складає 255,50 грн., а сума інфляційних втрат - 6723,56 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
Рахунок №604 3807.2913.09.2014 - 31.03.20152003 %62.59
Рахунок №653 4554.7913.11.2014 - 31.03.20151393 %52.04
Рахунок №664 4554.7913.12.2014 - 31.03.20151093 %40.81
Рахунок №677 2827.3913.01.2015 - 03.06.20151423 %33.00
Рахунок №76 2907.7913.02.2015 - 03.06.20151113 %26.53
Рахунок №103 2907.7913.03.2015 - 03.06.2015833 %19.84
Рахунок №130 2907.7913.04.2015 - 03.06.2015523 %12.43
Рахунок №153 2907.7913.05.2015 - 03.06.2015223 %5.26
Всього: 255,50 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
13.09.2014 - 31.03.2015Рахунок №604 3807.291.3301257.595064.88
13.11.2014 - 31.03.2015Рахунок №653 4554.791.2631195.725750.51
13.12.2014 - 31.03.2015Рахунок №664 4554.791.2391088.505643.29
13.01.2015 - 30.04.2015Рахунок №677 2827.391.3711049.803877.19
13.02.2015 - 30.04.2015Рахунок №76 2907.791.330959.763867.55
13.03.2015 - 30.04.2015Рахунок №103 2907.791.263765.103672.89
13.04.2015 - 30.04.2015Рахунок №130 2907.791.140407.093314.88
Всього: 6723,56 грн.

При цьому, посилання відповідача на те, що несвоєчасна сплата рахунків №604 від 31.08.2014 року на суму 3807,29 грн., №653 від 31.10.2014 року на суму 4554,79 грн., №664 від 30.11.2014 року на суму 4554,79 грн. відбулася не з вини Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, у звязку з чим 3% річних та індекс інфляції не підлягає стягненню, є судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 607 ЦК зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Згідно зі ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК).

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність вини як умови застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, слід враховувати особливість правової природи цієї відповідальності.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобовязання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутність вини у даному випадку не є підставою для звільнення від відповідальності, що передбачена ст. 625 ЦК України.

До того ж Держказначейство у даному випадку діє як обслуговуючий відповідача банк, при цьому, спеціальні правила щодо відповідальності банків при здійсненні переказу у вигляді сплати пені передбачені ст. 32 Закону від 5 квітня 2001 р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які не виключають застосування ст. 625 ЦК України.

Вказані висновки сформульовані у постанові Верховного суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446, а також у узагальненні Верховного суду України щодо аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві.

Разом з тим, суд вважає, що відсутність бюджетних коштів, рівно і як несвоєчасне надіслання рахунків та неправильне визначення витрат, що підлягають відшкодуванню, може бути підставою для зменшення розміру нарахованої позивачем пені.

Так, відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач є державним органом ветеринарної медицини, фінансування та матеріально-технічне забезпечення якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а також те, що наявність будь-яких збитків, викликаних простроченням відповідача, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді пені до 1 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, суми 37123,10 грн., підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", а також те, що спір виник внаслідок наявності неправомірних дій обох сторін, суд, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне покласти витрати по сплаті судового збору, які були сплачені у мінімальному розмірі, на обидві сторони порівну.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (65009, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 7, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, буд. 11, ) суму основного боргу у розмірі 14458 /чотирнадцять тисяч чотириста пятдесят вісім/ грн. 55 коп., суму 3% річних у розмірі 255 /двісті пятдесят пять/ грн. 50 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 6723 /шість тисяч сімсот двадцять три/ грн. 56 коп., суму пені у розмірі 1 /одна/ грн. та суму судового збору у розмірі 913 /девятсот тринадцять/ грн. 50 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30 червня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська