ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 915/1400/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Ходаківської І.П.
суддівСибіги О.М., Фролової Г.М. (доповідача)
за участю представників:
позивачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
відповідачівне з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Миколаїввтормет"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 16.12.14
у справі№915/1400/14 господарського суду Миколаївської області
за позовомПриватного підприємства "Миколаїввтормет"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський олійноекстракційний завод"
прозобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Миколаїввтормет" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський олійноекстракційний завод" про зобов'язання відповідачів забезпечити безперешкодний доступ працівників ПП "Миколаїввтормет" для розукомплектування по елементам та вивезення придбаного на аукціоні державного майна під'їзної колії ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" за окремими елементами, а саме: стрілочні переводи, рейки, шпали, костилі, накладки, підкладки, стикові болти за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 117. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що за результатами проведеного Миколаївською філією ПП "СП Юстиція" аукціону з реалізації арештованого рухомого майна - залізничної під'їзної колії в напіврозукомплектованому стані, яка примикає до ст. Тернівка-Миколаївська Одеської залізниці та належала боржнику державному підприємству "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара", набув право власності на стрілочні переводи, рейки, шпали, костилі, накладки, підкладки, стикові болти тощо. Однак, під час демонтажу залізничної колії виявилося, що деякі її ділянки заходять на територію відповідачів та їх працівники не дозволили працівникам позивача вивозити придбане на аукціоні майно. Позов обґрунтовано приписами статей 316, 321, 386, 387, 391, 526, 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.10.2014 у справі №915/1400/14 (суддя Алексєєв А.П.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 (судді: Бєляновський В.В. - головуючий, Мишкіна М.А., Будішевська Л.О.) у позові відмовлено повністю. Судові рішення мотивовано, зокрема, тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права; належних та допустимих доказів порушення відповідачами прав позивача матеріали справи не містять.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, Приватне підприємство "Миколаїввтормет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 316, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України. Заявник, зокрема, зазначає, що судами попередніх інстанцій не були належним чином з'ясовані дійсні обставини справи, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Заявник надав також пояснення до касаційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" надало відзив на касаційну скаргу та просить судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Фролової Г.М., перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм чинного законодавства та доводи касаційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, за результатами проведеного Миколаївською філією ПП "СП Юстиція" аукціону з реалізації арештованого державним виконавцем рухомого майна - частини залізничної під'їзної колії боржника ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара", яка примикає до станції Тернівка від огорожі заводу, ПП "Миколаїввтормет" набуло право власності на рейки типу Р43 довжиною 11654м, рейки типу Р50 довжиною 2633м, підкладки типу ДО в кількості 4010 шт., костилі в кількості 10991 шт., залізобетонні шпали в кількості 3966 шт., підкладки типу КБ в кількості 2020 шт., накладки в кількості 1174 шт., стикові болти в кількості 2391 шт. та стрілочні переводи за визначеними номерами, що знаходяться в розукомплектованому стані, що підтверджується копіями протоколів проведення аукціону від 31.10.2013, актів державного виконавця про примусову реалізацію арештованого рухомого майна на аукціоні від 11.11.2013, платіжних документів про оплату придбаного майна, листом відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Миколаївській області від 29.09.2014 № 02.1-24/5814.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору у даній справі є вимога ПП "Миколаїввтормет" про зобов'язання ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та ТОВ "Миколаївський олійноекстракційний завод" забезпечити безперешкодний доступ працівників ПП "Миколаїввтормет" для розукомплектування по елементам та вивезення придбаного на аукціоні державного майна під'їзної колії ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" за окремими елементами, а саме: стрілочні переводи, рейки, шпали, костилі, накладки, підкладки, стикові болти за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 117.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.08.2014 директором ПП "Миколаїввтормет" було складено акт про те, що в січні 2014 року працівники (охорона) ТОВ "ЗК "Інтерагротранс", ТОВ "Миколаївський олійноекстракційний завод" за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 117, не допустили працівників ПП "Миколаїввтормет" для розукомплектування по елементам та вивезення з території філії придбаного на аукціоні державного майна під'їзної колії ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" за окремими елементами, а саме: стрілочні переводи, рейки, шпали, костилі, накладки, підкладки, стикові болти.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту права власності; в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідачів.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Кодексу).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

При цьому, як вірно ураховано судами попередніх інстанцій, судовий захист права власності та майнових інтересів власників - осіб, названих у ст. 1 ГПК України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння, а також про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, позивачем, який зазначає, що він позбавлений права володіння належним йому майном, невірно обрано спосіб захисту права власності на таке майно, яке захищається шляхом пред'явлення віндикаційного позову до особи, яка без відповідної правової підстави заволоділа спірним майном.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо неможливості захисту порушеного права у спосіб, обраний позивачем, а відтак обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Доводи, викладені заявником у касаційній скарзі зазначених висновків не спростовують.

З огляду на те, що з'ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі згідно приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та прийнято рішення та постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Миколаїввтормет" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.14 у справі №915/1400/14 господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Головуючий І.Ходаківська

Судді О.Сибіга

Г.Фролова