ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" березня 2015 р.Справа № 921/317/15-г/16
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Хома С.О., розглянувши позовну заяву № без номера від 24.03.2015 року Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, в якій позивач просить:

- стягнути 14500 грн. заборгованості по орендній платі, 163 грн. 72 коп. пені, 95 грн. 33 коп. - 3% річних та 346 грн. інфляційних втрат;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) повернути ФОП ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_2) торгово-офісне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 44,8 кв. м, відповідно до умов Договору № 4 від 05.10.2013 р.

встановив, що:

- до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно ст. 1 Закону України „Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Пунктом 2.1. частини 2 статті 4 Закону України ''Про судовий збір'' визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн. ) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.).

Пунктом 2.2. частини 2 статті 4 Закону України ''Про судовий збір'' визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1218 грн.).

У відповідності до п. 2.10 р. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 р., з наступними змінами, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Як вбачається із позовної заяви № без номера від 24.03.2015 року позивачем заявлено одну позовну вимогу майнового характеру: стягнути 14500 грн. заборгованості по орендній платі, 163 грн. 72 коп. пені, 95 грн. 33 коп. - 3% річних та 346 грн. інфляційних втрат, та одну позовну вимогу немайнового характеру: зобов'язати ФОП ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) повернути ФОП ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_2) торгово-офісне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 44,8 кв. м, відповідно до умов Договору № 4 від 05.10.2013 р.

Однак, заявником до його позовної заяви № без номера від 24.03.2015 року додано докази сплати судового збору лише за одну вимогу майнового характеру.

- не додано доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

Так, до позовної заяви додано ксерокопії документів, які належним чином не засвідчені.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Згідно п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки за її наявності).

Згідно п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Таким чином, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду у відповідності до пунктів 3,4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись пунктами 3,4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути без розгляду позовну заяву № без номера від 24.03.2015 року всього на 30-ти аркушах, в тому числі оригінал квитанції № 60 від 24.03.2015 року про сплату 1827 грн. судового збору Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, АДРЕСА_2.

2.Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя С.О. Хома