ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.15р. Справа № 904/4297/15

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 34, )

про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 43 145,43 грн.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: розпорядник майна Бондарчук Олександр Петрович

Суддя Владимиренко І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 12.09.1996р.;

від відповідача: Сокол А.О. дов. № б/н від 27.04.15р.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: представник розпорядника майна Лянкевич К.В. дов. № 2426 від 30.12.14р.

СУТЬ СПОРУ:

19.05.15р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 43 145, 43 грн. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ".

Суд визнав подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду.

Ухвалою суду від 20.05.15р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Справу призначено до розгляду в засіданні на 16.06.15 р. о 11:15год. Залучено розпорядника майна Бондарчука Олександра Петровича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. У порядку попередньої підготовки справи до розгляду зобов'язано сторони представити: позивача - надати суду оригінали доданих до позову документів (для огляду); докази на підтвердження обставин та фактів, викладених в заяві, нормативне та документальне обґрунтування заявлених вимог, копії витребуваних документів - у справу; відповідача - надати документи, підтверджуючі правовий статус; пояснення по суті позову, їх нормативне і документальне обґрунтування, нормативне та документальне обґрунтування заперечень на позов; довіреність на представника, копії витребуваних документів - у справу; розпорядника майна Бондарчука Олександра Петровича - пояснення по суті позову, їх нормативне і документальне обґрунтування, нормативне та документальне обґрунтування заперечень на позов. Явка в судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов'язковою.

Ухвалою суду від 16.06.15р. відкладено розгляд справи на 24.06.2015р.

24.06.2015р. на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в якій останній просить суд збільшити розмір позовних вимог на суму 3 474,12грн. (середній заробіток (68,12 грн. х 51 день) за кожний день затримки виплати сум при звільнені до моменту звернення до суду з позовом.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, тому прийнята судом до розгляду.

Розглядаються збільшені позовні вимоги.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги,

Представник відповідача надав суду відзив в якому зазначив, що визнає заборгованість ОСОБА_1 частково у сумі 13 029,23 грн., а стосовно моральної шкоди на суму 20 000, 00 грн. та заборгованості по заробітній платі за вересень 2014р. по січень 2015р. у сумі 11 191,20 грн. просить суд відмовити.

За клопотанням позивача, відповідача та третьої особи розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 24.06.2015р. розгляд справи завершено, в порядку ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.14р. (суддя Примак С.А.) порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", м. Дніпропетровськ. Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" м. Київ; в загальній сумі 63 161 975 грн. 02 коп. грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 13.03.15р. Розпорядником майна призначено Бондарчука Олександра Петровича. Призначено попереднє засідання суду на 20.01.15р.

19.11.14р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду, м. Київ розміщено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників,буд. 34, ), введення процедури розпорядження майном.

19.05.15р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № б/н від 19.05.15р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) про стягнення суми заборгованості по заробітній платі.

Як вбачається з поданої позовної заяви, 16.09.2009р. позивач був прийнятий на роботу на посаду електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання ділянки (наказ № 83-к)

Наказом № 60-к від 31.03.2015р. позивач, відповідно до п. 3 ст.38 КЗпП України був звільнений за власним бажанням.

В день звільнення відповідач отримав трудову книжку, але виплати всіх сум до теперішнього часу останній не отримав.

24.02.15р. позивач звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості про стягнення суми заборгованості по заробітній платі на загальну суму 44 315,43 грн., з яких:

- 12 912,87 грн., заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2014р. по березень 2015р.;

- 1 486,86 грн., компенсації за 17 календарних днів невикористаної відпустки;

- 4 087,20 грн. вихідної допомоги;

- 1 184,38 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з червня 2012р. по серпень 2014р.

- середній заробіток у розмірі 3 474,12грн. (68,12 грн. х 51 день) за кожний день затримки виплати сум при звільненні з 31 березня 2015 року (день звільнення) моменту звернення до суду з позовом.

- 20 000,00 грн. моральної шкоди ;

- судові витрати в загальному розмірі 1 170,00 грн.

Відповідно до ст. 10 Господарського процесуального кодексу України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ".

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до розрахункових листків вбачається, що відповідач нарахував заробітну плату позивачу за вересень 2014р. - 2 489,85грн., жовтень 2014р. - 2 644,61грн., листопад - 2 751,05 грн., грудень - 2 405,28 грн., січень - 900,41 грн., лютий - 652,08 грн., березень - 1 069,59 грн. всього на загальну суму 12 912,87грн., яка до теперішнього часу не сплачена.

Також відповідно до відзиву відповідача, пояснень третьої особи та ухвали господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/794/14 від 18.11.14р. (суддя Примак С.А.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", судом встановлено наступне.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/794/14 від 18.11.14р. (суддя Примак С.А.) затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ".

Згідно даного реєстру господарським судом Дніпропетровської області затверджено також заборгованість ТОВ "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" по заробітній платі в сумі 3 370 735,47 грн., до зазначеної суми як зазначив представник відповідача та третьої особи включено зокрема і заборгованість позивача із виплати заробітної плати за період з вересня 2014р. по січень 2015р. включно на загальну суму 11 191,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що підлягає задоволенню заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 1 721,67 грн., а вимога про стягнення заробітної плати у сумі 11 191,20 грн. підлягає припиненню.

Стягнення заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 11 191,20 грн. припинити.

Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 1 721,67 грн.

Позивач скористалась своїм правом ї ст.117 КЗпП в якій передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток за кожен день затримки виплати сум при звільненні становить 3 474,12 грн.

Середній заробіток за час затримки остаточно розрахунку при звільненні станом на день подання позову до господарського суду Дніпропетровської області становить 3 474,12 грн. (68,12грн. * 51 = 3 474,12грн.)

Отже, суд вважає, що нарахований позивачем середній заробіток у розмірі 3 474,12грн. (68,12 грн. х 51 день) за кожний день затримки виплати сум при звільненні з 31 березня 2015 року (день звільнення) моменту звернення до суду з позовом підлягає задоволенню.

Позивач просить суд також врахувати, компенсацію за 17 календарних днів невикористаної відпустки, які не були сплачені відповідачем.

Відповідно ч. 1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вирішив, що підлягає задоволенню компенсація за 17 календарних днів невикористаної відпустки у сумі 1 486,86 грн.

Підлягає також задоволенню заявлені вимоги позивача щодо компенсації втрати частини заробітної плати , у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 1 184,38грн.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. за № 159.

Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів, у тому числі заробітної плати, у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація проводиться у разі затримки виплати на один і більше календарних місяців.

Відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачеві заробітну плату, у зв'язку з чим нарахована позивачем компенсація за період з червня 2012 р. по серпень 2014р. у сумі 1 184,38 грн., яка підлягає визнанню.

Також в своїй заяві позивач просить стягнути виплату вихідної допомоги у розмірі 4 087,20 грн. на підставі припинення трудового договору.

Частиною 1 ст. 44 КЗпП передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вирішив, що підлягає задоволенню виплата вихідної допомоги у розмірі 4 087,20 грн. на підставі припинення трудового договору.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення судових витрат на загальну суму 1 170,00 грн., з яких: виписка з банку - 75,00 грн. (квитанція про сплату № 5111 від 16.04.2015р.); послуги адвоката - 1 000,00 грн.; придбання паперу - 95 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають лише витрати на виписку з банку - 75,00 грн. (квитанція про сплату № 5111 від 16.04.2015р.); послуги адвоката - 1 000,00 грн.

Щодо визнання вимог позивача про стягнення витрат на придбання паперу у сумі 95,00 грн. суд дійшов наступного висновку.

До матеріалів справи позивачем додано накладну № 2 від 22.04.2015р. на придбання паперу на суму 95,00 грн., з даної накладної не можливо встановити хто придбав даний папір та чи є дані витрати пов'язаними з розглядом даної справи.

Оскільки позивачем не доказано суду, що витрати на придбання паперу є витратами пов'язаними з розглядом даної справи та те що саме позивач здійснив ці витрати, то суд вирішив в задоволенні вимог на придбання паперу у сумі 95,00 грн. відмовити.

Позивач просить суд стягнути моральну шкоду у сумі 20 000,00грн.

Позивач вважає, що відповідач крім матеріальної шкоди завдав й моральної шкоди, оскільки було завдано моральних страждань, і він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ст.124 Конституції України позивач має право звернутися з такими вимогами до суду.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права";

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст.139 ЦПК.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких підстав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного стану, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Згідно ч.1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із характеру правовідносин, що виникли між сторонами по справі, не випливає обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди.

Тому суд вирішив, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.47, 83, 95, 115-117, 238 КЗпП, ст.ст.4-1, 12, 32-34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, буд. 34, , р/р 383 у ДФ ПАТ "Укрексімбанк", МФО305675) на користь ОСОБА_1 (49100, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 721 (одна тисяча сімсот двадцять один) грн. 67 коп., компенсацію за 17 календарних днів невикористаної відпустки у розмірі 1 486 (одна тисяча чотириста вісімдесят шість) грн. 86 коп., вихідну допомогу у розмірі 4 087 (чотири тисячі вісімдесят сім) грн. 20 коп., компенсацію за період з червня 2012 р. по серпень 2014р. у сумі 1 184 (одна тисяча сто вісімдесят чотири) грн. 38 коп., середній заробіток за кожний день затримки виплати сум при звільненні з 31 березня 2015 року (день звільнення) до моменту звернення до суду з позовом у розмірі 3 474 (три тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. 12 коп., судові витрати у розмірі 1 075 (одна тисяча сімдесят п'ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

В частині стягнення заробітної плати у розмірі 11 191,20 грн. припинити провадження у справі.

В частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. відмовити.

В частині стягнення судових витрат у розмірі 95,00 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено та підписано 25.06.2015р.

Суддя І.В. Владимиренко