КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа№ 910/4511/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - не з'явився,

від відповідача - Винокуров О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

на рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2015р.

по справі № 910/4511/15-г (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 349 686,23 грн. основного боргу, 6 993,72 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. по справі №910/4511/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015р. апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» прийнято до провадження.

ПАТ «СК «Вусо» надало клопотання про приєднання до матеріалів справи копії витягу з бази даних ДП «Укрпошта» щодо поштового відправлення №933, листа ПАТ «Дельта Банк» №05-2552200 від 21.11.2014р. по страхувальнику Головінській І.В., який було вкладено у поштовому відправленні №933, витягу з журналу вхідної кореспонденції ПрАТ «СК «Вусо» за період з 01.08.2014р. по 19.12.2014р., витягу з бази даних ДП «Укрпошта» щодо поштового відправлення №137, листа ПАТ «Дельта Банк» №05-2720270 від 26.12.2014р. по страхувальнику Бубенко В.М., який було вкладено у поштовому відправленні №137, витягу з журналу вхідної кореспонденції ПрАТ «СК «Вусо» за період з 23.12.2014р. по 03.04.2015р., витягу з бази вхідної кореспонденції ПрАТ «СК «Вусо» за відправлення №4420.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справи розглядається за відсутності представників позивача, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

01 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Повірений) та приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ВУСО» (Довіритель) було укладено договір доручення № 12-10/СК/1, за умовами якого банк та страхова компанія, включаючи їх структурні підрозділи, з метою сприяння реалізації Статутних задач, розширення спектру послуг у галузях страхової та банківської діяльності на взаємовигідних засадах домовились надавати одна одній властиві для себе послуги та надавати організаційну допомогу та підтримку, здійснювати взаємні послуги, обмінюватися відповідною інформацією, брати участь у спільних практичних проектах і інших видах діяльності, що не суперечать чинному законодавству України. /а.с. 9/.

Згідно п. 1.2. Договору страхова компанія доручає, а банк на умовах, визначених в Договорі, приймає на себе зобов'язання здійснювати посередницьку діяльність у сфері страхування, а саме: інформувати своїх клієнтів щодо умов надання страхових послуг страховою компанією, а також виконувати інші дії, передбачені пунктом 2.1.1. Договору.

Пунктом 2.3.7. Договору сторони погодили, що страхова компанія зобов'язується сплачувати щомісячну винагороду банку у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 Договору, на рахунок банку.

Виплата банку винагороди здійснюється на підставі акту наданих послуг (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.5. Договору сторони погодили, що після отримання акту наданих послуг електронною поштою банк, у разі відсутності зауважень, його підписує та надсилає страховій компанії два примірники підписаного акту наданих послуг рекомендованим листом.

Згідно з пунктом 4.6. Договору винагорода банку сплачується протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання від банку підписаного акту наданих послуг.

На підтвердження наданих послуг на спірну суму позивачем до позовну надані акти наданих послуг № 20 від 22.10.2014р., № 21 від 21.11.2014р., № 22 від 30.12.2014р. /а.с. 12-17/.

Слід зазначити, що акти підписані в односторонньому порядку.

На доказ направлення актів надання послуг відповідачу матеріали справи містять копії: реєстру поштових відправлень, фіскального чеку, рекомендованого поштового повідомлення. /а.с. 44-45/.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку про обґрунтованість та документальне підтвердження позову.

Згідно п. 4.2. договору виплата Банку винагороди здійснюється на підставі акту наданих послуг, форма якого має відповідати Додатку 2 до цього договору.

Згідно п. 4.3. договору акт наданих послуг складається страховою компанією на вимогу Банку щомісяця до 10 числа включно (в разі, якщо 10 число є вихідним то останньою датою подачі акту буде наступний робочий день) та надсилається Банку електронною поштою на адресу.

Після отримання акту наданих послуг електронною поштою Банк, у разі відсутності зауважень, його підпису та надсилає Страховій компанії два примірники підписаного акту наданих послуг рекомендованим листом. (п. 4.5. договору).

Згідно п. 4.6. договору винагорода Банку сплачується протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання від Банку підписання Акту наданих послуг.

Після здійснення сплати винагороди Страхова компанія направляє Банку другий примірник акту наданих послуг. (п. 4.7. договору).

З пункту 4.3. договору випливає, що акти наданих послуг складаються страховою компанією. Однак, акти виконаних наданих послуг, які містяться в матеріалах справи складені Банком.

На доказ виконання п. 4.5. договору позивачем надано копії: реєстру поштових відправлень, фіскального чеку, рекомендованого поштового повідомлення. Проте, зазначені докази не містять достовірної інформації, що саме акти наданих послуг на спірну суму були надіслані на адресу відповідача.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів надсилання актів наданих послуг відповідачу, які до того ж мають бути складені Страховою компанією.

Крім того, поза увагою суду залишено строк дії договору.

Так, згідно п. 7.1. договір вважається укладеним строком на 12 місяців і набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2013р.

Якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не буде письмово вимагати його припинення (розірвання), даний договір щоразу продовжує свою дію на той самий термін з обов'язковою пролонгацією дії банківського вкладу вказаного в п. 1.3. даного договору, якщо сторони не встановили інше. (п. 7.2. договору).

Згідно п. 7.3. договору у випадку невиконання страховою компанією умов п. 1.3. та п. 7.2. цього договору, даний договір достроково припиняє свою дію на наступний календарний день після спливу терміну, зазначеного в п. 1.3. цього договору. При цьому сторони погодили, що таке дострокове припинення дії договору не потребує від сторін укладання будь-яких інших правочинів.

Згідно п. 1.3. договору сторони домовились, що обов'язковою умовою співпраці сторін є укладення між сторонами протягом 60 банківських днів, з моменту підписання сторонами цього договору, договору банківського вкладу, за яким страхова компанія розмістить на вкладному (депозитному) рахунку, що буде відкритий Банком, грошові кошти в розмірі еквівалент 1 000 000,00грн. на строк не менш ніж на 3 місяці.

Апелянт наполягає на тому, що ним не було розміщено на депозитному рахунку банку грошові кошти у розмірі 1 000 000,00грн. Таким чином, договір доручення припинив свою дію 25.12.2012р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено надання послуг на спірну суму.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За наведених у даній постанові обставин, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. по справі №910/4511/15-г скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким відмовити у позові повністю.

Відповідно до абз. 2 п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.3013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» коли ж приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної інстанції, який прийняв нове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2015р. у справі №910/4511/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код 34047020) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (код 31650052) 3 496(три тисячі чотириста дев'яносто шість)грн. 74коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3.Видачу відповідного наказу доручити господарському суду міста Києва.

4.Матеріали справи № 910/4511/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

5.Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна