ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа № 925/480/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Романенко Інни Михайлівни, м.Вишгород

про стягнення 14127,80 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Дідовець Р.С.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області за підсудністю з Господарського суду Черкаської області надійшли позовні матеріали №925/480/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Романенко Інни Михайлівни (далі - відповідач) про стягнення 14127,80 грн.

Справа №925/480/15 прийнята Господарським судом Київської області відповідно до ухвали суду від 21.04.2015 року та призначено справу до розгляду на 05.05.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 05.05.2015 року без поважних причин не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 11.06.2015 року.

В судовому засіданні 11.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, в судове засідання 11.06.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача, суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд, ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 20.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (позивач, Банк) та Фізичною особою-підприємцем Романенко Інною Михайлівною (відповідач, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 011/2561/118620 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк встановив Позичальнику кредитну лінію (надалі Кредит) до карткового рахунку № 0 ) - номер рахунку Позичальника, поточний ліміт кредиту складає 20 000,00 грн.

Строк дії кредиту - по 20.02.2015 року включно, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору.

Протягом всього строку фактичного користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30 % річних (п. 2.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору за умови наявності укладеного договору страхування Кредитор зобов'язується здійснювати платежі з рахунку Позичальника, зазначеного в п. 1.1. Кредитного договору, у разі відсутності (недостатності) на ньому грошових коштів у межах встановленого Банком Кредиту до закінчення строку дії Кредиту.

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього Договору) датою розрахунку процентних платежів, зарахувати на рахунок щомісячний обов'язковий внесок в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами Банку, або суми залишку заборгованості, якщо вона менше за зазначену фіксовану суму. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості та не включає суму не внесеного Позичальником помісячного обов'язкового внеску попередніх періодів.

Погашення процентів за кредитом здійснюється шляхом договірного списання Банком коштів в необхідній сумі з рахунку в дату розрахунку процентних платежів, в тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом понад суму поточного ліміту. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів на рахунок Позичальника (п. 5.5 Кредитного договору).

Згідно з п. 11.2 Кредитного договору за прострочення грошових зобов'язань Кредитор має право стягувати з Рахунку Позичальника штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 150 грн.

Відповідно до ст. 8 Кредитного договору у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Кредитним договором, Банк має право вимагати дострокового повного/часткового виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, комісій, штрафів та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору.

Однак, відповідачем не виконуються вищезазначені умови Кредитного договору, а саме відповідачем порушено зобов'язання по поверненню кредиту та не виконуються умови п. 5.2. Кредитного договору щодо забезпечення наявності коштів на рахунку для сплати обов'язкового платежу.

Таким чином, станом на 23.01.2015 року загальна заборгованість ФОП Романенко Інни Михайлівни перед позивачем за Кредитним договором № 011/2561/118620 від 20.02.2013 року становить 14 127,80 грн., з яких: 11 470,40 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 2 657,40 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитим договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат по сплаті судового збору покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Романенко Інни Михайлівни (07300, Київська обл., м. Вишгород, п-т Шевченка, 9а, кв. 214, код ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01601, м. Київ, вул. Пирогова, 7, код 23494105) 11 470,40 грн. заборгованості за кредитом, 2 657,40 грн. заборгованості за відсотками та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик