номер провадження справи 29/38/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 Справа № 908/3640/15

м. Запоріжжя

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Литво", код з ЄДР 25482075 (72311, Запорізька область, м.Мелітополь, Каховське шосе, 27) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Плецької Юлії Вікторівни (свідоцтво №303 від 28.02.2013р.) 69037, м.Запоріжжя, а/с 61

Відповідач-1 - Мелітопольська міська рада, 72311, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. К.Маркса, 5

Відповідач-2 - Відкрите акціонерне товариство "Мелітопольський завод "Автокольорлит", 72311,Запорізька область, м.Мелітополь, Каховське шосе, 27

Відповідач-3 - Реєстраційна служба Мелітопольського міського управління юстиції, 72311, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. К.Маркса, 27

про визнання права власності

Суддя В.А. Кричмаржевський

За участю представників:

- позивача - Борисенкова В.С.

До господарського суду Запорізької області 15.06.2015 року звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Литво» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Плецької Юлії Вікторівни з позовом до відповідача-1 - Мелітопольської міської ради, відповідача-2 - ВАТ "Мелітопольський завод "Автокольорлит", відповідача-3 - Реєстраційної служби Мелітопольського міського управління юстиції про визнання права власності, що підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на автогараж на два бокси, інвентарний № 11232, площею - 154,5 кв.м, гараж для автомашин, інвентарний №11225, площею 1297,4 кв.м., гараж для автомашин з інвентарним № 811225, площею - 338 кв.м.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2015р. порушено провадження у справі № 908/3640/15, судове засідання призначено на 25.06.2015р.

В засіданні, що відбулося 25.06.2015р., проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити.

В обґрунтування позову послався на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно при його фактичному перебуванні у власності ТОВ «Литво». Внаслідок добросовісного заволодіння майном та відкритого, безперервного володіння зазначеним нерухомим майном протягом тривалого часу - з 1998 року, ТОВ «Литво» набуло право власності на це майно за набувальною давністю - статтею 344 ГК України, яке потребує відповідного оформлення з метою включення до ліквідаційної маси та подальшої реалізації в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідачі в судове засідання не з'явились.

Від Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшов відзив на позов, вважає позов необґрунтованим, позивачем не представлено технічного паспорту з відображенням плану земельної ділянки, характеристики будівель та споруд, плану об'єкту, експлікації приміщень та інформації про виділення земельної ділянки, на якій розташовані спірні гаражі, тому можливо зробити висновок, що вони є самочинним будівництвом, а згідно з приписами ч.3 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. В позові просить відмовити.

Від відповідача-3 - Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неотриманням від позивача копії позову з додатками та відсутністю можливості надати відзив на позовні вимоги.

Клопотання судом відхиляється, враховуючи те, що матеріали заяви містять належні докази надсилання позовної заяви з додатками всім відповідачам, в т.ч. Реєстраційній службі Мелітопольського міськрайонного управління юстиції (опис вкладення, фіскальний чек № 4501 від 19.05.2015р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

Установив:

Відповідно до свідоцтва № 223118 позивач - ТОВ «Литво» зареєстровано як юридична особа за кодом №25482075 за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, Каховське шосе, 27.

Засновниками ТОВ «Литво» є ВАТ «Мелітопольський завод «Автокольорлит» та ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» (п.1.2 Статуту).

Постановою господарського суду Запорізької області від 24.09.2013р. у справі № 908/340/13-г ТОВ «Литво» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Плецьку Ю.В., на теперішній час ліквідаційна процедура не завершена.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

На виконання вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатором проведено інвентаризацію майна ТОВ «Литво», за результатами якої виявлено, що на балансі товариства обліковуються об'єкти нерухомого майна: автогараж на два бокси, інвентарний № 11232, площею - 154,4 кв.м., гараж для автомашин, інвентарний № 11225, площею - 1297,квм., гараж для автомашин - інвентарний № 811225, площею - 338 кв.м. (інвентаризаційний опис станом на 01.01.2014р.).

Правовстановлюючі документи на спірні об'єкти нерухомості у ТОВ «Литво» відсутні.

На підставі статей 328, 344 ЦК України позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на автогараж на два бокси, інвентарний № 11232, площею 154,4 кв.м., гараж для автомашин, інвентарний № 11225, площею 1297,квм., гараж для автомашин, інвентарний № 811225, площею 338 кв.м.

Оцінивши надані докази, проаналізувавши діюче законодавство, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Литво» задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. у разі передання нерухомого майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу юридичної особи, право власності на таке майно виникає з моменту державної реєстрації права за такою юридичною особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить іншій особі на праві власності. Отже, встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження належності спірного майна на праві власності іншій особі, в даному випадку відповідачу-2 - ВАТ "Мелітопольський завод "Автокольорлит", також не представлено і доказів наявності спірного майна на поточну дату, враховуючи той факт, що акт інвентаризації складений ліквідатором станом 31.12.2013р., факт відкритого та безперервного володіння зазначеним майном також не доведено належними доказами.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд відмовляє ТОВ «Литво» у задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Вирішив:

В позові відмовити.

Суддя В.А. Кричмаржевський

Рішення підписано та оформлено згідно з вимогами статті 85 ГПК України 26.06.2015 року.