ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2015 Справа №908/2932/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Говор О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка Донецької області, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 976 065,63 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 04.06.2015р. по 18.06.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка Донецької області, звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою №51юр-547/15 від 14.04.2015р. до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 976 065,63грн., у тому числі 718 879,30грн. суми боргу за активну електроенергію спожиту у травні, липні-грудні 2014р., 9 418,62грн. суми боргу за реактивну електроенергію спожиту у листопаді-грудні 2014р., 10 283,41грн. 3% річних нарахованих з 15.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 142 937,42грн. інфляційних витрат нарахованих з 01.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 94 546,88грн. сума пені нарахованої з 15.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р.

Господарським судом Запорізької області ухвалою від 29.04.2015р. означений позов направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі ст.ст.15, 17 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п.3.1.11 та п.3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №908/2932/15 визначено суддю Кротінову О.В.

14.05.2015р. означений позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/2932/15, судове засідання призначено на 04.06.2015р., про що винесено відповідний процесуальний документ.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №15/8 від 16.11.2006р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості активної електроенергії по рахункам за квітень-грудень 2014р. та реактивної електроенергії по рахункам за травень-вересень 2014р., листопад-грудень 2014р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних, інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок заявлених позовних вимог, у копіях: договір про постачання електричної енергії №15/8 від 06.11.2006р. із додатком №6, додатком №б/н «Договірні величини споживання електричної енергії» на 2010р. - 2014р. та додатковими угодами №б/н від 23.01.2008р., №б/н від 27.12.2008р., додатком №5 до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за квітень 2014р. - грудень 2014р.; рахунки за активну електроенергію №15/8 за квітень 2014р. - грудень 2014р. та реактивну електроенергію №15/8 за травень 2014р. - вересень 2014р., листопад 2014р. - грудень 2014р.; розпорядження №245р від 28.11.2014р. «Про затвердження змін до статуту Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»; документи, що підтверджують правовий статус підприємства; довіреності на представників; банківські виписки.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.1, 3, 11, 16, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 54, 55, 56, 58 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією.

03.06.2015р. через канцелярію господарського суду Донецької області представником позивача подані пояснення №51юр-995/15 від 27.05.2015р., у яких підтверджено відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог, як і рішень з такого спору та додано до матеріалів справи копії: витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20482795 відносно відповідача; постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики №552 від 25.04.2014р., №757 від 27.05.2014р., №906 від 26.06.2014р., №1033 від 24.07.2014р., №1149 від 27.08.2014р., №24 від 24.09.2014р., №181 від 28.10.2014р., №380 від 25.11.2014р.; наказу «Про введення роздрібних тарифів» №835-ОД від 26.11.2014р. із додатком №1 до нього та додатків №1 до наказів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» червня 2014р.- серпня 2014р., жовтня 2014р.; банківських виписок; додатків до листа КП «Компанія «Вода Донбасу» Розподіл погашення заборгованості за спожиту електроенергію у березні 2015р. за грудень 2014р. та у липні 2014р. за травень-червень 2014р.; платіжного доручення №815 від 30.05.2014р.; акту звірки заборгованості за договором №15/8 від 06.11.2006р. за станом на 21.05.2015р. із супровідним листом на адресу відповідача та підтвердження його відправлення; довіреності на представника.

04.06.2015р. у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач, у свою чергу, заперечив в частині нарахування сум 3% річних, інфляційних витрат та пені, просив розстрочити виконання рішення.

04.06.2015р. представником позивача подано заперечення №б/н від 04.06.2014р. на клопотання про надання розстрочки виконання рішення, з огляду на не менш скрутне його фінансове становище та понесення значних збитків, що зумовлене проведенням антитерористичної операції на території Донецької області. До цих заперечень додано копії: листа слідчого управління головного управління МВС України в Донецькій області №4/6289 від 19.09.2014р., листів позивача №б/н від 13.08.2014р., №б/н від 26.08.2014р., 68/ВН-2018 від 25.12.2014р., заяв №43/ис6683 від 22.08.2014р., №43/ис6965 від 19.09.2014р., №43/ис-8973 від 25.12.2014р., договору №4863/01 від 19.08.2008р., акт звірки розрахунків №07/51-4-2700 від 04.03.2015р., довідки №07/ис-458 від 26.01.2015р., довідка по ПАТ «ДТЕК ДОЕ» про відхилення основних показників енергозбитової діяльності за 12 місяців 2014р.

Одночасно, 04.06.2015р. представником позивача також надані заперечення №б/н б/д, відповідно до яких із твердженнями відповідача, на яких ґрунтуються вимоги останнього щодо відмови у задоволенні стягнення нарахованих 3% річних, інфляційних витрат та пені, не згоден, з підстав викладених у цих запереченнях.

05.06.2015р. від відповідача надійшов супровідний лист №486/12 від 29.05.2015р. із відзивом №487/12 від 29.05.2015р., відповідно до якого визнав заборгованість за реактивну електроенергію спожиту у листопаді-грудні 2014р. в сумі 9 418,62 грн. та за активну електроенергію спожиту у липні-грудні 2014р. в сумі 870 590,41 грн., в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені просить відмовити позивачу, з огляду на наявність форс-мажорних обставин, встановлення Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. мораторію на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції, яка розпочата 14.04.2014р., також зауважено на скрутному фінансовому становищі підприємства. До відзиву долучено копії: документів у підтвердження правового статусу підприємства; висновку Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р.; сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України №1200 від 29.10.2014р.; довіреності на представника; акту звірки заборгованості за станом на 01.01.2015р.; довідки №03/663 від 20.05.2015р. про стан заборгованості по заробітній платі; повідомлення №2683 від 26.09.2014р. та №1090 від 26.09.2014р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р..

Разом з цим, 18.06.2015р. відповідачем заявлено клопотання №525/12 від 08.06.2015р. про надання розстрочки виконання рішення суду в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України, з підстав вкрай важкого фінансового становища підприємства, понесення значних збитків, наявність великої заборгованості по заробітній платі, неможливості здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі, настання форс-мажорних обставин Дані обставини, за висновками заявника, свідчать про неможливість своєчасного виконання ним своїх зобов'язань перед контрагентами та насамперед щодо виплати заробітної плати, справляння та сплати податків та обов'язкових платежів, які підлягають сплаті в першочерговому порядку. Тому надання розстрочки комунальному підприємству, яке здійснює господарську діяльність у вищевказаних умовах, є вкрай необхідним заходом.

Також, відповідачем заявлено клопотання №526/12 від 08.06.2015р. про зменшення розміру пені на 80%, у тому числі, з огляду на відсутність вини відповідача у несплаті за поставлену електроенергію.

До клопотання долучено у копіях: довідка №03/663 від 20.05.2015р. про стан заборгованості по заробітній платі на 01.05.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р., акт звірки боргу за спожиту електроенергію станом на 21.05.2015р..

У судове засідання 18.06.2015р. представники сторін не з'явились, витребувані документи суду представлено.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

06.11.2006р. між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (нині Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго») (далі-Енергопостачальна організація) та ДОКП «Донецькоблводоканал» (нині - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі-Споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії №15/8, згідно з яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 790 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

За умовами вказаного договору Постачальник, зокрема, зобов'язався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 Договору; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (далі-ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання на межах, визначених додатком №2 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»; із дотриманням на межі балансової належності електромереж Постачальника граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п.2.2.2 договору), а Споживач зобов'язався, зокрема, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії» та №5 «Порядок розрахунків» (п.2.3.4 договору) та здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії» (п.2.3.5 договору).

Пунктом 1 додатку №5 «Порядок розрахунків» до означеного правочину, в редакції додаткової угоди від 23.01.2008р. до нього, розрахунковий період встановлений Споживачу з 00 годин 25-го числа місяця попереднього розрахунковому до 24 годин 24-го числа розрахункового місяця. Період між датами зняття показів розрахункових приладів обліку на початку та в кінці розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифів (календарного місяця) і величина коштів, які має сплатити Споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між Постачальником та Споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) та/або інших умов договору. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених договором та ПКЕЕ (п.3 додатку №5).

Відповідно до п.8 вказаного додатку №5, порядок зняття показів розрахункових приладів обліку реактивної енергії та розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» і №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії». За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для здійснення плати за перетікання реактивної електроенергії.

Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказано в р.10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати у Постачальника за місцем надання звіту про обсяги спожитої електричної енергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. У разі неявки Споживача (уповноваженого представника Споживача) для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказані в договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення (п.9 додатку №5).

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) з квітня 2014р. по грудень 2014р., що підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні:

- у квітні 2014 року: активна електроенергія - 102397 кВт/год на суму 126 857,59грн.;

- у травні 2014 року: активна електроенергія - 97834 кВт/год на суму 127 027,67грн., реактивна електроенергія - 69360 кВАр/год на суму 5 217,00грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у червні 2014 року: активна електроенергія - 101514 кВт/год на суму 138 128,06грн., реактивна електроенергія - 69809 кВАр/год на суму 5 548,42грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у липні 2014 року: активна електроенергія - 98974 кВт/год на суму 140 871,67грн., реактивна електроенергія - 67945 кВАр/год на суму 5 573,50грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у серпні 2014 року: активна електроенергія - 117638 кВт/год на суму 167 436,52грн., реактивна електроенергія - 77 837 кВАр/год на суму 6 297,46грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у вересні 2014 року: активна електроенергія - 79622 кВт/год на суму 117 856,49грн., реактивна електроенергія - 57049 кВАр/год на суму 5 078,11грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у жовтні 2014 року: активна електроенергія - 100254 кВт/год на суму 148 395,97грн.;

- у листопаді 2014 року: активна електроенергія - 97499 кВт/год на суму 144 318,02грн., реактивна електроенергія - 61094 кВАр/год на суму 4 846,21грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

-у грудні 2014 року: активна електроенергія - 100482 кВт/год на суму 151 711,74грн., реактивна електроенергія - 58088 кВАр/год на суму 4 572,41грн., генерація реактивної електроенергії - 0 кВАр/год на суму 0 грн..

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за спожиту ним енергію відповідно до Договору про постачання електричної енергії №15/8 від 06.11.2006р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за період з квітня 2014р. по грудень 2014р. активної електричної енергії у обсязі 896214 кВт/год на загальну суму 1 262 603,73 грн. та з травня 2014р. по вересень 2014р., листопад 2014р. - грудень 2014р. реактивної електричної енергії у обсязі 461 182 кВАр/год на загальну суму 37 133,11 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунок на оплату:

спожитої у квітні 2014р. активної електроенергії на загальну суму 126 857,59 грн. отримано відповідачем 25.04.2014р.;

спожитої у травні 2014р. активної електроенергії на суму 127 027,67 грн., реактивної електроенергії на суму 5 217,00 грн. отриманий відповідачем 26.05.2014р.;

спожитої у червні 2014р. активної електроенергії на суму 138 128,06 грн., реактивної електроенергії на суму 5 548,42 грн. отриманий відповідачем 25.06.2014р.;

спожитої у липні 2014р. активної електроенергії на суму 140 871,67 грн., реактивної електроенергії на суму 5 573,50 грн. отриманий відповідачем 25.07.2014р.;

спожитої у серпні 2014р. активної електроенергії на суму 167 436,52 грн., реактивної електроенергії на суму 6 297,46 грн. отриманий відповідачем 26.08.2014р.;

спожитої у вересні 2014р. активної електроенергії на суму 117 856,49 грн., реактивної електроенергії на суму 5 078,11 грн. отриманий відповідачем 25.09.2014р.;

спожитої у жовтні 2014р. активної електроенергії на суму 148 395,97 грн. отриманий відповідачем 27.10.2014р.;

спожитої у листопаді 2014р. активної електроенергії на суму 144 318,02 грн., реактивної електроенергії на суму 4 846,21 грн. отриманий відповідачем 25.11.2014р.;

спожитої у грудні 2014р. активної електроенергії на суму 151 711,74 грн., реактивної електроенергії на суму 4 572,41 грн. отриманий відповідачем 25.12.2014р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» підтверджено довіреністю останнього №03-181 від 21.01.2014р.

Дане не суперечить приписам чинного законодавства, тарифи застосовані з дотриманням наказів позивача «Про введення роздрібних тарифів» та постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики.

Разом з цим, відповідач розрахунки за спожиту активну та реактивну електроенергію у визначений спірний період у повному обсязі та належним чином не здійснив, у зв'язку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

Приймаючи до уваги відомості представлені позивачем та надані суду банківські виписки, додатків до листа КП «Компанія «Вода Донбасу» Розподіл погашення заборгованості за спожиту електроенергію у березні 2015р. за грудень 2014р. та у липні 2014р. за травень-червень 2014р.; платіжне доручення №815 від 30.05.2014р., а також акт звірки заборгованості за договором №15/8 від 06.11.2006р. за станом на 21.05.2015р., що скріплений підписами та печатками обох сторін, відповідач частково розрахувався за поставлену у спірний період активну електроенергію у загальній сумі 543 724,43 грн. (30.05.2014р. в сумі 126 857,59грн. за активну електроенергію спожиту у квітні 2014р., 19.09.2014р. в сумі 138 128,06 грн. за активну електроенергію спожиту у червні 2014р., 03.07.2014р. в сумі 127 027,64 грн. за активну електроенергію спожиту у травні 2014р. та 04.03.2015р. в сумі 151 711,14 грн. за активну електроенергію спожиту у грудні 2014р.) та реактивну у загальній сумі 27 714,49 грн.(13.06.2014р. за реактивну електроенергію спожиту у травні 2014р. в сумі 5 217,00 грн., 22.07.2014р. за реактивну електроенергію спожиту у червні 2014р. в сумі 5 548,42 грн., 13.08.2014р. за реактивну електроенергію спожиту у липні 2014р. в сумі 5 573,50 грн., 17.10.2014р. за реактивну електроенергію спожиту у серпні 2014р. в сумі 6 297,46 грн. та 03.11.2014р. за реактивну електроенергію спожиту у вересні 2014р. в сумі 5 078,11 грн.).

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку щодо поставки активної електроенергії за спірним правочином протягом квітня-грудня 2014р., а також реактивної електроенергії протягом травня-вересня 2014р., листопада-грудня 2014р. вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошового зобов'язання з оплати отриманої активної електроенергії у травні, липні-грудні 2014р. в загальній сумі 718 879,30грн. та реактивної електроенергії у листопад-грудень 2014р. в розмірі 9 418,62 грн. у встановлені договором строки.

Відповідачем доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

Зі змісту відзиву №487/12 від 29.05.2015р. на позовну заяву, відповідачем суму основного боргу за спожиту реактивну електроенергію у листопаді-грудні 2014р. в сумі 9 418,62грн визнано у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою - Панченко С.А. (на підставі довіреності №03-06 від 19.12.2014р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов'язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

Щодо розміру заборгованості за активну електроенергію спожиту у липні-грудні 2014р. відповідачем визнано суму 870 590,41грн. Проте, останнє до уваги судом не приймається, оскільки суперечить фактичним обставинам справи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення сум основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9 додатку №5 до договору про постачання електричної енергії сторони обумовили, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.4-2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених цим додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.9 п.9 додатку №5 до договору встановлено, що за дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на відповідний рахунок Постачальника електричної енергії або дата внесення Споживачем готівкових коштів в касу Постачальника.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 142 937,42 грн. (нарахування здійснено у період з 01.07.2014р. по 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії за червень, серпень-вересень, листопад-грудень 2014р., виходячи з суми боргу (за кожним зобов'язанням місяця), що існувала на перший день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, у подальшому з врахуванням часткових оплат, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція/дефляція, та у період з 01.05.2014р. по 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії за квітень-грудень 2014р. у такий самий спосіб). Враховано часткові оплати.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бизнес» від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга» (п.3.2 означеної Постанови).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Відтак, по-перше, оскільки платіж за зобов'язаннями квітня 2014 року зі сплати активної електроенергії повинен бути здійснений не пізніше 14.05.2014р., період прострочення для нарахування інфляційних витрат за ним починається з червня 2014р.; по-друге, відповідач 30.05.2014р. розрахувався за цим зобов'язанням в сумі 126 857,59грн., тобто у повному обсязі, отже борг на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений відсутній, таким чином відсутня база для нарахування вимог у цій частині.

Зважаючи, на вищевикладене, початком періоду прострочення для нарахування інфляційних витрат за зобов'язаннями травня 2014р. з оплати спожитої активної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 10.06.2014р. є липень 2014р. Разом з тим, відповідач 03.07.2014р. розрахувався за цим зобов'язанням частково, в сумі 127 027,64грн, і тому базою для нарахування у період липень 2014р. - лютий 2015р. є залишок боргу в сумі 0,03грн.;

за зобов'язаннями червня 2014р. з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 10.07.2014р. є серпень 2014р., при цьому відповідач оплатив вартість реактивної електроенергії у повному обсязі 22.07.2014р. та вартість активної електроенергії 19.09.2014р., отже періодом прострочення у цій частині вимог є серпень 2014р. - вересень 2014р., а базою для їх нарахування - сума в розмірі 138 128,06 грн.;

за зобов'язаннями липня 2014р. з оплати активної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 08.08.2014р. є вересень 2014р. - лютий 2015р.;

за зобов'язаннями серпня 2014р. з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 09.09.2014р. є жовтень 2014р., враховуючи повну оплату вартості реактивної електроенергії відповідачем 17.10.2014р., базою для нарахування є сума 173 733,98грн. у період жовтень 2014р. та 167 436,52грн. - період: листопад 2014р. - лютий 2015р.;

за зобов'язаннями вересня 2014р. з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 09.10.2014р. є листопад 2014р., враховуючи повну оплату вартості реактивної електроенергії відповідачем 03.11.2014р., базою для нарахування є сума 117 856,49грн. - період: листопад 2014р. - лютий 2015р.;

за зобов'язаннями жовтня 2014р. з оплати активної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 10.11.2014р. є грудень 2014р.-лютий 2015р.;

за зобов'язаннями листопада 2014р. з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 09.12.2014р. є січень 2015р. - лютий 2015р.;

за зобов'язаннями грудня 2014р. з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії, що повинні бути виконані не пізніше 12.01.2015р. є лютий 2015р..

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), і тому є не вірним та не може бути прийнятий для нарахування цих вимог.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку про їх дійсний розмір в загальній сумі грн.

3% річних - 10 283,41 грн. (фактично нараховані за період з 10.06.2014р. по 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., та за період з 15.05.2014р. по 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні-грудні 2014р. щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку). Враховано часткові оплати.

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про задоволення інфляційних витрат частково - в розмірі 115 963,93грн. та 3% річних частково - в сумі 10 260,73 грн..

Як вже було зазначено вище, п.9 додатку №5 до договору визначено відповідальність за внесення платежів, передбачених умовами цього правочину, з порушенням термінів, визначених додатком №5 «Порядок розрахунків», що полягає у сплаті Споживачем Постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання становить 94 546,88 грн. (нарахована загалом за період з 10.06.2014р. по 28.02.2015р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у травні-вересні, листопаді - грудні 2014р., та за період з 15.05.2014р. по 28.02.2015р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні - грудні 2014р. щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку, з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України). Враховано часткові оплати.

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Разом з цим, Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Як свідчать статутні документи відповідача, останній є підприємством, як цілісний господарчий суб'єкт, створений з метою отримання прибутку, централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води, надання послуг водовідведення тощо.

За визначеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Матеріали справи містять висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., в якому встановлено, що відповідач є природним монополістом на ринку Донецької області з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» - підприємство - виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, які надає на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що є суб'єктом, на якого розповсюджуються вищенаведені приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р.

В свою чергу, за видом господарської діяльності, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» є енергопостачальною компанією.

Відтак, у спірних господарських правовідносинах між позивачем та відповідачем встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції.

Закон України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ прийнято 13.01.2015р.

Статтею 3 цього Закону передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Офіційне опублікування відбулось у офіційному виданні газета «Голос України» №21 від 06.02.2015р.

Отже, початком строку дії означеного нормативного акту є 07.02.2015р.

Таким чином, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015р. На попередні періоди положення вказаного акту не розповсюджуються в силу приписів ст.58 Конституції України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та заперечення позивача з цього приводу, судом прийняті заперечення відповідача стосовно застосування норм Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. частково, здійснено перерахунок нарахованої пені загалом за період з 11.06.2014р. по 06.02.2015р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у травні-вересні, листопаді - грудні 2014р., та за період з 15.05.2014р. по 06.02.2015р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні- грудні 2014р. щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку, з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України та врахуванням часткових оплат.

З огляду на таке, за результатами арифметичного розрахунку даних позовних вимог за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про задоволення пені у розмірі 76 945,85 грн..

Твердження відповідача в частині наявності форс-мажорних обставин судом до уваги не прийнято, зважаючи на наступне.

За змістом ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідачем представлено суду копію висновку Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р. та сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України №1200 від 29.10.2014р.

Разом з тим, відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014р. №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. РЕГЛАМЕНТУ, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв'язку між обставиною та неможливістю виконання зобов'язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. 6.3. Заява на засвідчення форс-мажорних обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобов'язаннями та на які вказано заявником.

За змістом представленого відповідачем сертифікату (висновок) Донецької торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України №1200 від 29.10.2014р. засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014р. Маріупольському регіональному виробничому управлінню Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів. Крім того, підставою настання таких обставин заявником визначено неможливість справляння податків та обов'язкових платежів у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, зокрема, в Донецькій області, задіяні сили та засоби суб'єктів боротьби з тероризмом та інших суб'єктів, відповідно до Законів України, загроза життю і здоров'ю людей, збереженню їх майна, обмеження пересування територією зазначеної області.

Тобто, відповідач вказав на настання форс-мажорних обставин, безпосередньо, в частині справлення Маріупольським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» податків та обов'язкових платежів.

Висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., що є належним доказом настання форс-мажорних обставин до дати внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в частині доказової бази цих обставин, засвідчує настання для Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 10.06.2014р. обставин непереборної сили щодо невиконання цим підприємством власних договірних зобов'язань з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Мова, про неможливість виконання договірних зобов'язань за договором №15/8 від 06.11.2006р., за тих, чи інших обставин, не йдеться.

Отже, це дає підстави стверджувати про те, що дія означених документів не поширюється на спірні правовідносини, а отже останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання/не належне виконання грошових зобов'язань за наведеним правочином.

З огляду на таке, прийнято заперечення позивача з цього приводу.

Заперечення відповідача в частині відсутності вини у неналежному виконанні зобов'язань по сплаті за отриману електроенергію протягом 2014р. до уваги судом не прийнято, оскільки ці твердження не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

Одночасно, зауважено на стані фінансового становища при розгляді наступного.

Відповідачем заявлено клопотання №525/12 від 08.06.2015р. про надання розстрочки виконання рішення суду в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України, з підстав вкрай важкого фінансового становища підприємства, понесення значних збитків, наявність великої заборгованості по заробітній платі, неможливості здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі, настання форс-мажорних обставин. Дані обставини, за висновками заявника, свідчать про неможливість своєчасного виконання ним своїх зобов'язань перед контрагентами та насамперед щодо виплати заробітної плати, справляння та сплати податків та обов'язкових платежів, які підлягають сплаті в першочерговому порядку. Тому надання розстрочки комунальному підприємству, яке здійснює господарську діяльність у вищевказаних умовах, є вкрай необхідним заходом. Окрім того, відповідачем зауважено на сфері здійсненої ним господарської діяльності та специфіки у наданні послуг з водопостачання, за обставин проведення антитерористичної операції у Донецькій області та взагалі, вказано на суб'єктний склад таких правовідносин, їх підстави та джерело фінансування.

До клопотання долучено у копіях: довідка №03/663 від 20.05.2015р. про стан заборгованості по заробітній платі на 01.05.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р., акт звірки боргу за спожиту електроенергію станом на 21.05.2015р..

При наявності перелічених обставин, останній просить розстрочити виконання рішення по справі №908/2932/15 на 3 роки рівними частинами.

Розстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем, окрім надання у якості доказів наявності виключних обставин, які ускладнять виконання рішення, документів, перелічених вище, до матеріалів справи долучено висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., яким засвідчено настання обставин непереборної сили для Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 10.06.2014р. щодо невиконання цим підприємством власних договірних зобов'язань з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивачем подано заперечення №б/н від 04.06.2014р. на клопотання про надання розстрочки виконання рішення, з огляду на не менш скрутне його фінансове становище та понесення значних збитків, що зумовлене проведенням антитерористичної операції на території Донецької області. До цих заперечень додано копії: листа слідчого управління головного управління МВС України в Донецькій області №4/6289 від 19.09.2014р., листів позивача №б/н від 13.08.2014р., №б/н від 26.08.2014р., 68/ВН-2018 від 25.12.2014р., заяв №43/ис6683 від 22.08.2014р., №43/ис6965 від 19.09.2014р., №43/ис-8973 від 25.12.2014р., договору №4863/01 від 19.08.2008р., акт звірки розрахунків №07/51-4-2700 від 04.03.2015р., довідки №07/ис-458 від 26.01.2015р., довідка по ПАТ «ДТЕК ДОЕ» про відхилення основних показників енергозбитової діяльності за 12 місяців 2014р.

Виходячи з приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, наведені відповідачем в підтвердження свого скрутного становища, є винятковими і ускладнюють виконання рішення.

Аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів відносно свого фінансового становища, врахував фактичний строк прострочення грошових зобов'язань з боку відповідача, ступінь його вини у виникненні цього спору, враховуючи об'єктивні обставини складної ситуації у державі, зумовлює висновок про те, що надання запитуваного розстрочення виконання рішення не призведе до істотного порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. прав Позивача на отримання коштів і тим самим, захисту майнового права та його інтересу.

Разом з тим, позивач також перебуває у скрутному фінансовому становищі і, до того ж, відповідачем не надано суду план подолання фінансової кризи.

Відтак, приймаючи до уваги наведене, матеріальні інтереси позивача, строк розстрочення на 3 роки є значно великим та необґрунтований відповідачем.

Проте, зважаючи на вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, суб'єктний склад учасників у сфері споживання послуг, що надаються відповідачем, та специфіку фінансування підприємства, розстрочення виконання рішення по даній справі є доцільним заходом при врахуванні матеріальних інтересів сторін.

З огляду на таке, керуючись правом наданим ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про надання Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» розстрочки виконання рішення на 12 місяців рівними частинами.

Одночасно, як було зазначено вище, відповідач стосовно стягнення штрафних санкцій, просить суд врахувати усі обставини становища, що склалися для підприємства та, як наслідок, зменшити розмір штрафних санкцій, нарахованих позивачем, на 80%.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру неустойки.

Разом з цим, клопотання відповідача щодо зменшення на 80% розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, залишено судом без задоволення, оскільки в результаті здійсненого судом перерахунку розмір пені значно менший, ніж заявлено позивачем, а отже виключено обставини, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру пені.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка Донецької області, до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 976 065,63грн., у тому числі 718 879,30грн. суми боргу за активну електроенергію спожиту у травні, липні-грудні 2014р., 9 418,62грн. суми боргу за реактивну електроенергію спожиту у листопаді-грудні 2014р., 10 283,41грн. 3% річних нарахованих з 15.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 142 937,42грн. інфляційних витрат нарахованих з 01.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 94 546,88грн. сума пені нарахованої з 15.05.2014р. до 28.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84601, Донецька область, м.Горлівка, пр-т.Леніна, буд.11, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, 2, , банківські реквізити не зазначено) 931 468,43 грн., у тому числі 718 879,30грн. суми боргу за активну електроенергію спожиту у травні, липні-грудні 2014р., 9 418,62грн. суми боргу за реактивну електроенергію спожиту у листопаді-грудні 2014р., 10 260,73грн. 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 115 963,93грн. інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні-вересні, листопаді-грудні 2014р., 76 945,85грн. сума пені нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні-грудні 2014р. та по оплаті вартості реактивної електроенергії, спожитої у травні-вересні, листопаді-грудні 2014р., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 18 629,37 грн.

3. Надати Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , банківські реквізити не зазначено) розстрочку виконання рішення по справі №908/2932/15 строком на 12 місяців рівними частинами, а саме розстрочити виконання за наступним графіком:

червень 2015р. - 79 174,82 грн.;

липень 2015р. - 79 174,82 грн.;

серпень 2015р. - 79 174,82 грн.;

вересень 2015р. - 79 174,82 грн.;

жовтень 2015р. - 79 174,82 грн.;

листопад 2015р. - 79 174,82 грн.;

грудень 2015р. - 79 174,82 грн.;

січень 2016р. - 79 174,82 грн.;

лютий 2016р. - 79 174,82 грн.;

березень 2016р. - 79 174,82 грн.;

квітень 2016р. - 79 174,82 грн.;

травень 2016р. - 79 174,78 грн.;

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 18.06.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2015р.

Суддя О.В. Кротінова