ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 р. Справа№ 914/1536/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань Мак Л.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНА", м.Львів

про стягнення 22 643,75 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Бекерська О.І. - юрисконсульт Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" (довіреність б/н від 30.09.2013р.);

від відповідача: Глинський С.М. - юрисконсульт (довіреність №08 від 03.06.2015р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНА" про стягнення 22 643,75 грн., з яких 20 529,79 грн. основний борг, 408,10 грн. пеня, 1 614,25 грн. інфляційні нарахування та 91,61 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 18.05.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 08.06.2015р.

Ухвалою суду від 08.06.2015р. розгляд справи відкладено на 17.06.2015р. з підстав викладених в даній ухвалі.

Представником позивача подано письмове пояснення (вх.№24961/15 від 17.06.2015р.), в якому викладено заперечення щодо поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, та в якому позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання про відстрочку судового рішення, а також відмовити у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені. Крім того, у вищенаведеному поясненні, позивач повідомив суд про те, що оплата, проведена відповідачем 26.05.20115р. зарахована позивачем наступним чином: 2966,47 грн. на погашення заборгованості за теплову енергію, а 833,53 грн. на погашення пені за несвоєчасне виконання розрахунків. Також, до вищенаведеного пояснення, позивач долучив наступні документи: супровідний лист від 03.06.2015р. за вих.№08/481; акт звірки взаєморозрахунків від 03.06.2015р. та банківські виписки від 28.04.2015р. на суму 2 000,00 грн., та від 30.04.2015р. на суму 1 500,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в частині стягнення 14 471,42 грн. основного боргу, 91,61 грн. 3% річних та 1 614,25 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача подав клопотання (вх.№24572/15 від 15.06.2015р.), яким долучив до матеріалів справи наступні документи: фінансовий звіт ТзОВ "КСЕНА" за 2014р.; фінансовий звіт ТзОВ "КСЕНА" за перший квартал 2015р.; претензію Управління комунальної власності до ТзОВ "КСЕНА" від 30.05.2015р. за вих.№2302-32.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№22703/15 від 03.06.2015р.), зазначив, що 26.05.2015р. відповідачем здійснено оплату за теплову енергію в сумі 3 800,00 грн. , відтак на його думку основна сума заборгованості повинна бути 16 729,79 грн. (20 529,79 - 3 800,00 = 16 729,79).

Також, в судовому засіданні представник відповідача просить суд беручи до уваги важкий фінансовий стан підприємства зменшити розмір пені та розстрочити стягнення основної суми боргу на 5 місяців рівними частинами щомісяця згідно поданого графіку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

встановив:

01.10.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КСЕНА" (споживач) та Львівським міським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго" (теплопостачальна організація) було укладено договір №668/III про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі по тексту - договір), згідно якого теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язувався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади (п.2.1. договору).

Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється відповідними органами влади (п.2.2. договору).

Згідно п.3.2.2. договору споживач зобов'язувався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором.

Облік споживання гарячого теплової енергії для опалення проводиться за приладами обліку при їх наявності, а при їх відсутності - розрахунковим способом (п.5.1 договору).

Розрахунковим періодом згідно п.6.2. договору є календарний місяць.

Згідно п.6.3. договору споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Позивач свої зобов'язання виконав повністю та належним чином.

Як стверджує позивач, відповідач має заборгованість перед ЛМКП „Львівтеплоенерго" за фактично спожиту теплову енергію, яка станом на 20.04.2015р. складає 20 529,79 грн.

Позивач, на підставі п.7.2.3. договору нарахував пеню, яка згідно поданого ним розрахунку позовних вимог, становить 408,10 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу інфляційні втрати та три проценти річних, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять: 1 614,25 грн. інфляційні втрати та 91,61 грн. 3% річних.

Отже, при поданні заяви позивач просив стягнути з відповідача 22 643,75 грн. заборгованості, з яких 20529,79 грн. основний борг, 408,10 грн. пеня, 1614,25 грн. інфляційні нарахування та 91,61 грн. 3% річних.

У зв"язку з частковою оплатою відповідачем за спожиту теплову енергію, станом на 02.06.2015р. позивач просить стягнути з відповідача 16 177,28 грн. з яких 14 471,42 грн. основного боргу, 91,61 грн. 3% річних та 1 614,25 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1, ч.2 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Факт постачання позивачем теплової енергії в гарячій воді підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед ЛМКП „Львівтеплоенерго" за фактично спожиту теплову енергію виникла за період з грудня 2014р. по березень 2015р., яка за розрахунками позивача, станом на 20.04.2015р. складала 20 529,79 грн.

Відповідач щомісячно подавав позивачу письмово показники теплолічильника, на підставі яких останній виставляв рахунки на оплату, зокрема за період з грудня 2014р. по березень 2015р. позивачем були виставлені відповідачу рахунки на загальну суму 26 320,11 грн.:

- за грудень 2014р. - №668Ш-12 на загальну суму 6 619,65 грн. (6 347,47 грн. - за фактично спожиту теплову енергію та 272,18 грн. - за приєднане теплове навантаження);

- за січень 2015р. - №668Ш-1 на загальну суму 6 698,27 грн. (6 426,09 грн. - за фактично спожиту теплову енергію та 272,18 грн. - за приєднане теплове навантаження);

- за лютий 2015р. - №668Ш-2 на загальну суму 5 959,32 грн. (5 687,14 грн. - за фактично спожиту теплову енергію та 272,18 грн. - за приєднане теплове навантаження);

- за березень 2015р. - №668Ш-3 на загальну суму 7 042,87 грн. (6 768,98 грн. - за фактично спожиту теплову енергію та 273,89 грн. - за приєднане теплове навантаження).

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.6.3. договору споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у вищенаведених рахунках на оплату зазначено також про нарахування відповідачу пені за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а саме:

- за січень 2015р. - №668Ш-1 нарахована пеня на суму 76,28 грн.;

- за лютий 2015р. - №668Ш-2 нарахована пеня на суму 228,05 грн.;

- за березень 2015р. - №668Ш-3 нарахована пеня на суму 408,10 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов'язання за договором №668/III про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2011р., періодично прострочував оплату за фактично спожиту теплову енергію.

Факт проведених відповідачем часткових оплат заборгованості за період з грудня 2014р. по березень 2015р. по договору №668/III від 01.10.2011р. на загальну суму 6 094,65 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками, а саме:

- від 27.01.2015р. на суму 1 619,65 грн., з призначенням платежу - оплата за опалення згідно договору №668/III - за грудень 2014р.;

- від 25.02.2015р. на суму 2 275,00 грн., з призначенням платежу - оплата за опалення за грудень 2014р., згідно договору №668;

- від 27.03.2015р. на суму 2 200,00 грн., з призначенням платежу - оплата за опалення - за січень 2015р. - угода №668.

Позивач враховуючи часткові оплати відповідача, зараховував їх як на погашення основного боргу так і на погашення пені, а саме:

- із оплати проведеної відповідачем 25.02.2015р. на суму 2 275,00 грн. - позивач зарахував 2 198,72 грн. як основний борг та 76,28 грн. пені;

- із оплати проведеної відповідачем 27.03.2015р. на суму 2 200,00 грн. - позивач зарахував 1 971,95 грн. як основний борг та 228,05 грн. пені.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем сплачено та зараховано позивачем заборгованість зі сплати основного боргу за період з грудня 2014р. по березень 2015р. по договору №668/III від 01.10.2011р. на загальну суму 5 790,32 грн.

Отже станом на 20.04.2015р. сума основного боргу становила 20 529,79 грн. (26 320,11 - 5 790,32 = 20 529,79).

Як вбачається із долучених представником позивача банківських виписок з особового рахунку позивача, відповідачем ще були здійснені часткові оплати заборгованості, а саме:

- 28.04.2015р. на суму 2 000,00 грн., з призначенням платежу - оплата за опалення в I кварталі 2015р., згідно договору №668;

- 30.04.2015р. на суму 1 500,00 грн., з призначенням платежу - оплата за опалення - І-й квартал 2015р. - договір №668.

Судом встановлено, що позовна заява ЛМКП "Львівтеплоенерго" подана до поштового відділення зв'язку для її надіслання до суду 08.05.2015р., вказана обставина вбачається із наявного у матеріалах справи бланку опису вкладення у цінний лист складеного при надсиланні позовної заяви до суду, з проставленим відбитком календарного штемпеля поштовим відділенням зв'язку. Ця ж дата проставлена й на поштовому конверті в якому позовна заява надійшла на адресу суду.

Представником позивача надано суду акт звірки взаєморозрахунків за теплову енергію підписаний між ЛМКП "Львівтеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КСЕНА" за договором №668Ш від 01.10.2011р., з якого вбачається, що позивач враховуючи часткові оплати відповідача, зараховував їх як на погашення основного боргу так і на погашення пені, а саме:

- із оплати проведеної відповідачем 28.04.2015р. на суму 2000,00 грн. - позивач зарахував 1 591,90 грн. як основний борг та 408,10 грн. пені.

- із оплати проведеної відповідачем 30.04.2015р. на суму 1500,00 грн. - позивач зарахував 1 500,90 грн. як основний борг та 0,00 грн. пені.

Станом на 08.05.2015р. основний борг в сумі 3 091,90 грн. (1591,90+1 500,00=3 091,90) був сплачений, відтак позивач, не перевіривши суму заборгованості станом на 08.05.2015р. безпідставно заявив до стягнення 3 091,90 грн.

Отже в частині стягнення основного боргу в сумі 3 091,90 грн. сплаченого 28.04.2015р. та 30.04.2015р. слід відмовити, у зв'язку із сплатою цієї суми ще до подання позовної заяви на поштове відділення зв'язку.

Враховуючи вищенаведене, станом на 08.05.2015р. у відповідача існувала заборгованість зі сплати основного боргу за теплову енергію в розмірі 17 437,89 грн.

Після порушення провадження у справі, відповідачем було частково сплачено заборгованість, що підтверджується поданим представником відповідача платіжним дорученням №09 від 26.05.2015р. на суму 3 800,00 грн.

Згідно ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Позивач враховуючи часткову оплату відповідача, зараховував її як на погашення основного боргу так і на погашення пені, а саме: із оплати проведеної відповідачем 26.05.2015р. на суму 3 800,00 грн. - позивач зарахував 2 966,47 грн. як основний борг та 833,53 грн. пені.

Відтак, в частині позовних вимог про стягнення 2 966,47 грн. за спожиту теплову енергію в гарячій воді за період з грудня 2014р. по березень 2015р. по договору №668/III від 01.10.2011р. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору відносно цієї суми.

Отже, станом на дату прийняття рішення (17.06.2015р.) у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за теплову енергію в розмірі 14 471,42 грн. (17 437,89 - 2 966,47=14 471,42) не заперечується відповідачем.

Згідно ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за постачання теплової енергії в гарячій воді за період з грудня 2014р. по березень 2015р. по договору №668/III від 01.10.2011р. в сумі 14 471,42 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати на загальну суму 1 614,25 грн. та три проценти річних на загальну суму 91,61 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 7.2.3. договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивачем, згідно поданого розрахунку позовних вимог, до стягнення заявлено 408,10 грн. пені.

Позивач враховуючи часткові оплати відповідача, на підставі положень ст.534 ЦК України, зараховував їх як на погашення основного боргу так і на погашення пені, а саме: із оплати проведеної відповідачем 28.04.2015р. на суму 2 000,00 грн. - позивач зарахував 1 591,90 грн. як основний борг та 408,10 грн. пені.

Станом на 08.05.2015р. пеня в сумі 408,10 грн. була сплачена, відтак позивач, не перевіривши суму заборгованості станом на 08.05.2015р. безпідставно заявив до стягнення цю суму.

Отже, в частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 408,10 грн. слід відмовити.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про розстрочку виконання рішення суду терміном на 5 (п'ять) місяців, шляхом стягнення заборгованості щомісячно рівними частинами, заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку наявності підстав для його задоволення частково. При цьому суд виходить з наступного.

Право суду при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання передбачене пунктом 6 статті 83 ГПК України.

При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Слід зазначити, що норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК України та з врахуванням всіх обставин конкретної справи.

Як вказано у п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КСЕНА", згідно заявленого клопотання у відзиві на позовну заяву (вх.№22703/15 від 03.06.2015р.) просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області, згідно поданого графіку, а саме: червень 2015р. - 3 345,95 грн.; липень 2015р. - 3 345,95 грн.; серпень 2015р. - 3 345,95 грн.; вересень 2015р. - 3 345,95 грн.; жовтень 2015р. - 3 345,95 грн.

Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує розстрочку виконання рішення суду, для надання йому можливості поступово сплачувати борг без значних втрат, при цьому враховуючи також і матеріальні інтереси стягувача, суд дійшов висновку задоволити клопотання частково та розстрочити виконання рішення на 4 (чотири) місяці, шляхом стягнення заборгованості частинами з червня 2015р. по вересень 2015р.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №4.547 від 28.04.2015р. на суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас з врахуванням того, що часткова оплата боргу проведена після порушення провадження у справі, а спір доведений до суду з вини відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 530, 549, 610-612, 625, 627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232, 275 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, п.1-1 ст.80, 83, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНА" (79068, м.Львів, вул.Гетьмана Мазепи, 11; ) на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,1; ) 14 471,42 грн. основного боргу, 1 614,25 грн. інфляційних нарахувань, 91,61 грн. 3% річних та 1544,54 грн. судового збору, розстрочивши виконання рішення на 4 (чотири) місяці, шляхом стягнення суми заборгованості щомісячно частинами, згідно наступного графіку: до 30 червня 2015р. - 4 430,45 грн.; до 31 липня 2015р.- 4 430,45 грн., до 31серпня 2015р. - 4 430,45 грн.; до 30 вересня 2015р. - 4 430,47грн.

3. В частині стягнення 2 966,47 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4. В частині стягнення 3 091,90 грн. основного боргу та 408,10 грн. пені відмовити.

5. Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

складено 22.06.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.