РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/4758/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства «Квазар»

до Фізичної особи - підприємця Мотрич Тетяни Антонівни

про стягнення 22 431,07 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Миронюк В.П., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Квазар» (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця Мотрич Тетяни Антонівни (далі - відповідач) про стягнення 25 998,61 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/4758/15-г, розгляд справи призначено на 01.04.2015 р.

01.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 01.04.2015 р. представник позивача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 02.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/4758/15-г позивач не виконав.

У судове засідання 01.04.2015 р. відповідач з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 02.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/4758/15-г відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 01.04.2015 р. клопотання представника позивача про відкладення розгляд справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 01.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 02.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/4758/15-г та задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 22.04.2015 р.

21.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи та заява про зменшення розміру позовних вимог.

22.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва відповідачем булло подано письмові заперечення на позов.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник позивача не з'явився, відповідач з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 22.04.2015 р. клопотання відповідача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 22.04.2015 р. клопотання представника позивача про відкладення розгляд справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 22.04.2015 р. не з'явився та у зв'язку із задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 13.05.2015 р.

Судове засідання 13.05.2015 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. розгляд справи було призначено на 03.06.2015 р.

Розглянувши у судовому засіданні 03.06.2015 р. заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд прийняв її, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд розглядає справу № 910/4758/15-г з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 03.06.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 03.06.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2005 р. між Публічним акціонерним товариством "Квазар" (далі - орендодавцеь, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Мотрич Тетяною Антонівною (далі - орендар, відповідач) був укладений Договір оренди приміщень та надання послуг № _63/Д_ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар, приймає в строкове користування і сплачує вартість оренди приміщення. До складу орендованих приміщень, які є власністю орендодавця, входить об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3 (вимоги по експлуатації об'єкту, площа та ціна зазначені в додатках № 1-а, 1-б, 1-в, 1-г), забезпечений всіма видами енергоносіїв і зв'язком (додатки №№ 2, 5, 6), що мають зовнішню охорону (Додаток № 3).

Згідно з п. 1.2 Договору термін дії договору встановлюється з 01.03.2005р. до 01.09.2005р. Після закінчення терміну дії договору і відсутності письмових заперечень сторін, Договір може бути продовжений за згодою сторін в письмовому вигляді.

Пунктом 2.2. Договору на орендаря покладений обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість послуги і орендну платню.

Як передбачено п. 5.3. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, орендодавець виставляє орендарю узгоджений з ним двосторонній акт виконаних робіт та наданих послуг за звітний місяць і, за домовленістю сторін, рахунок-фактуру на передплату електроенергії, енергоносіїв, послуг зв'язку і/або оренди приміщень.

Орендар у строк не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним здійснює оплату згідно акту і рахунків-фактур.

08.02.2010 р. сторонами було укладено Додаткову угоду №34/511, відповідно до пунктів 2, 3 якої відповідач визнав, що його заборгованість перед позивачем станом на 08.02.2010р. складає 28 344,01 грн. і зобов'язався погасити її у повному обсязі до 28.02.2012р., а також зобов'язався сплатити частину заборгованості у розмірі 9 450,00 грн. за таким графіком:

у березні 2010 р. - 2 362,00 грн.

у квітні 2010 р. - 2 362,00 грн.

у травні 2010 р. - 2 362,00 грн.

у червні 2010 р. - 2 364,00 грн.

Пунктом 5 Додаткової угоди № 34/511 сторони погодили, що у випадку невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених цією додатковою угодою, позивач залишає за собою право припинити надання послуг відповідачу і ініціювати дострокове розірвання договору.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов додаткової угоди, рішенням господарського суду міста Києва від 20.12.2010 р. у справі № 35/365 було стягнуто з відповідача на користь позивача 9 450 гривень основного боргу, 711 гривень 40 коп. пені, 305 гривень 06 коп. інфляційних втрат, 129 гривень 33 коп. процентів річних, 6 187 гривень 50 коп. неустойки за користування майном за час прострочення, 167 гривень 83 коп. державного мита та 234 гривні 18 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу Як встановлено судом із зазначеного рішення, стягнута заборгованість в розмірі 9 450,00 грн., була лише частиною існуючої заборгованості, визнаної відповідачем.

Крім того, зазначеним рішенням було встановлено, що Договір оренди був розірваний позивачем в односторонньому порядку з 12.04.2010 р. і відповідно 16.11.2010 р. сторонами був підписаний акт здачі приміщення, що відповідно до п. 6.3. договору свідчить про повернення відповідачем орендованих приміщень.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено заборгованість, визнану сторонами у Додатковій угоді № 34/511 від 08.02.2010 р. в розмірі 15 532,01 грн. в обумовлені сторонами строки, а саме до 28.02.2012 р., у відповідності до п. 2 зазначеної Додаткової угоди, позивач звернувся із позовом до суду.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача простроченої заборгованості, а тому заборгованість в розмірі 15 532,01 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв'язку із наявністю у відповідача простроченої заборгованості перед позивачем за Договором, позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, також просить суд стягнути з відповідача 5 501,18 грн. інфляційної складової боргу та 1 397,88 грн. трьох відсотків річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно розраховані зазначені суми.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 22 431,07 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мотрич Тетяни Антонівни (04212, м. Київ, вул. Малиновського, буд. 13-Б, кв. 5; ідентифікаційний номер: ) на користь Публічного акціонерного товариства «Квазар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3; ідентифікаційний код: 14314038) заборгованість у розмірі 15 532 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 01 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 501 (п'ять тисяч п'ятсот одна) грн. 18 коп., 3% річних в розмірі 1 397 (одна тисяча триста дев'яносто сім) грн. 88 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 08.06.2015 р

Суддя О.В. Нечай