ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

23.06.2015

Справа № 910/12421/15

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТРЕНТ»

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія

«ПРО-РЕАЛ»

про                    стягнення 24 337, 10 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача:          не з’явився;

від відповідача:          не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ФОРТРЕНТ” (далі – позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “ПРО-РЕАЛ” (далі – відповідач) про стягнення 24 337, 10 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/12421/15, розгляд справи призначено на 09.06.2015 р.

В судове засідання 09.06.2015 р. представник позивача не з’явився, проте 08.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 09.06.2015 р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 23.06.2015 р.

В судове засідання 23.06.2015 р. представники сторін не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, витребуваних документів не надали.

Враховуючи чергову неявку повноважного представника позивача до суду, явка якого судом неодноразово визнавалась обов’язковою, а також якого суд неодноразово попереджував про наслідки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, та невиконання позивачем вимог щодо надання витребуваних судом документів, необхідних для розгляду справи по суті, зважаючи на доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Так, приписами п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, – в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об’єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов’язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Також, в п. 3.9.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначається, що у разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК, або залишити позов без розгляду (пункт 5 частини першої статті 81 ГПК), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК.

Отже, перш, ніж залишити позов без розгляду, господарський суд зобов'язаний обґрунтувати дійсну неможливість розгляду спору по суті без витребуваних документів і з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем, об'єктивно оцінивши їх поважність.

Так, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24 337, 10 грн., яка виникла внаслідок порушення відповідачем взятих на себе за Договором № ОД0082 від 10.09.2012 р. зобов’язань по сплаті орендної плати за орендоване обладнання.

Як стверджує позивач, 10.09.2012 р. між ним, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено Договір № ОД0082, відповідно до якого він передав відповідачу в оренду обладнання, орендна плата за яке відповідачем своєчасно сплачена не була, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 24 337, 10 грн.

У позовній заяві позивач посилається на те, що на виконання умов Договору він передав відповідачу в оренду обладнання на підставі Актів прийому-передачі № РУ-03872 від 14.09.2012 р., № РУ-4010 від 26.09.2012 р., № РУ-5199 від 22.11.2012 р., № РУ-00000027 від 11.01.2013 р., № 200913-010К від 20.09.2013 р.

При цьому, до матеріалів справи позивачем додані Акти прийому-передачі № РУ-4010 від 26.09.2012 р., № РУ-00000027 від 11.01.2013 р., № 200913-010К від 20.09.2013р., тоді як зазначеного у позовній заяві Акту № РУ-5199 від 22.11.2012 р. позивачем надано не було.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами були укладені Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № РУ-005687 від 22.09.2012 р., № РУ-005878 від 28.09.2012 р., № РУ-008028 від 30.11.2012 р., № РУ-008623 від 17.12.2012 р., № РУ-00000293 від 31.01.2013 р., № 190213-006К від 19.02.2013 р., № 280213-071К від 28.02.2013 р., № 310313-055К від 31.03.2013 р., № 110413-016К від 11.04.2013 р., № 300913-064К від 30.09.2013 р., № 311013-080К від 31.10.2013 р., № 091113-010К від 09.11.2013 р., відповідно до яких позивач за Договором № ОД0082 від 10.09.2012 р. надав відповідачу послуги оренди обладнання на загальну суму 150 770, 10 грн.

Однак, у позовній заяві позивач стверджує, що за вищевказаними Актами він надав відповідачу послуги з оренди обладнання на іншу суму, а саме 150 842, 10 грн., які відповідачем були оплачені частково в сумі 128 515, 00 грн., внаслідок чого розмір заборгованості по орендній платі складає 22 327, 10 грн. При цьому, доказів часткової оплати відповідачем орендної плати у зазначеній позивачем сумі, до матеріалів справи надано не було.

Також, між сторонами був укладений Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 091113-011К від 09.11.2013 р., зі змісту якого вбачається, що позивачем згідно з рахунок-фактурою № 091113-005К від 09.11.2013 р. були надані експедиційні послуги на суму 2 010, 00 грн. Проте, посилання на спірний Договір в означеному Акті відсутні, у зв’язку з чим неможливо встановити, чи надавались вказані послуги відповідачу саме за Договором № ОД0082 від 10.09.2012 р.

У зв’язку з відсутністю в матеріалах справи вищевказаних документів та розбіжностями в розмірі орендної плати, яка мала б була сплачена відповідачем, неможливо однозначно встановити розмір заборгованості відповідача по орендній платі перед позивачем станом на час розгляду справи, а також правову підставу надання позивачем експедиційних послуг на суму 2 010, 00 грн.

При цьому, за умовами п. 15.1. означеного Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін. Даний Договір діє з дати його укладення та до 31 грудня 2012 р. Умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку дії цього Договору, а в частині грошових зобов’язань орендаря щодо сплати орендної плати та всіх інших зобов’язань по даному Договору – до повного виконання зобов’язань. У випадку необхідності з боку Орендаря, за домовленістю сторін строк дії цього Договору може бути продовжено, про що сторони складають відповідну Додаткову угоду до даного Договору, яка є його невід’ємною частиною.

Спірне обладнання було передано відповідачу в оренду як у 2012 році, так і у 2013 році, тобто вже після закінчення строку дії спірного Договору, оскільки матеріали справи не містять доказів протилежного.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що під час передачі відповідачу обладнання в оренду, сторони складали Протоколи погодження істотних умов договору оренди № РУ-004297 від 10.09.2012 р., № РУ-004749 від 26.09.2012 р., № РУ-30 від 09.01.2013 р., № 200913-002К від 20.09.2013 р., за умовами яких орендар сплачує попередню оплату за оренду обладнання, яку орендар зобов’язаний сплатити впродовж одного дня з моменту укладання сторонами Протоколу на підставі виставленого орендодавцем рахунку-фактури; у випадку передання обладнання в оренду на невизначений строк, нарахування орендної плати відбувається за цінами, встановленими орендодавцем за добу, тиждень або місяць користування обладнанням, в залежності від строку фактичного користування. Остаточний розрахунок по орендній платі здійснюється за весь час фактичного користування обладнанням. У випадку передання обладнання в оренду на невизначений строк орендодавець має право у будь-який час вимагати від орендаря сплати орендної плати за час фактичного користування обладнанням на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 1 банківського дня з моменту отримання орендарем відповідного рахунку.

Водночас, в матеріалах справи відсутні відповідні рахунок-фактури з доказами їх направлення відповідачу та отримання останнім.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. суд зобов’язував позивача надати, зокрема: акт передачі № РУ-5199 від 22.11.2012 р.; податкову накладну щодо господарської операції з надання експедиційних послуг в сумі 2 010, 00 грн.; докази часткової оплати орендної плати відповідачем в сумі 128 515, 00 грн.; вимогу про сплату орендної плати з доказами її направлення відповідачу та отримання останнім, а також рахунок-фактури про сплату орендної плати з доказами їх вручення відповідачу; докази в підтвердження продовження після 31.12.2012 р. строку дії Договору відповідно до умов п. 15.2. Договору; оригінал Договору оренди обладнання № ОД0082 від 10.09.2012 р. для огляду в судовому засіданні.

Однак, позивачем таких доказів надано не було, а за їх відсутності неможливо встановити наявність, чи навпаки, відсутність порушеного права позивача, за захистом якого останній звернувся до суду.

Також, позивачем не було надано жодного доказу в підтвердження поважності причин невиконання ним вимог суду щодо надання витребуваних документів.

Враховуючи те, що повноважний представник позивача жодного разу не з’явився в судові засідання та не надав на вимогу суду витребуваних документів, у суду відсутня можливість дати правову оцінку спірним правовідносинам за наявними у справі матеріалами, застосувати норми матеріального права, які їх регулюють, та всебічно, повно і об’єктивно розглянути в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності і вирішити спір по суті заявлених вимог на підставі документів, які наявні в матеріалах справи у відповідності із приписами ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки ухвалами суду від 18.05.2015 р. та від 09.06.2015 р. у даній справі явка представника позивача неодноразово визнавалась обов’язковою з метою надання пояснень по суті спору, а також враховуючи ненадання позивачем на вимогу суду необхідних для вирішення спору по суті документів, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів щодо належного повідомлення позивача щодо дати, часу та місця проведення судового засідання та не зважаючи на це, чергову неявку представника позивача, неповідомлення ним поважних причин його відсутності та ненадання витребуваних ухвалами суду доказів у справі, суд дійшов висновку про залишення заявленого у даній справі позову без розгляду.

Відповідно до п. 4.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у вирішенні питань розподілу судових витрат необхідно мати на увазі, що за змістом пунктів 4 і 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» і залишення позову без розгляду тягне за собою повернення сплачених сум судового збору (за винятком випадку, коли позов залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо таке нез'явлення перешкоджало вирішенню спору).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 4-7, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТРЕНТ» залишити без розгляду.

2.          Роз’яснити позивачу, що після усунення обставин, які зумовили залишення позову без розгляду, він має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

3.          Копію даної ухвали направити сторонам.

Суддя                                                                                                              В.С. Ломака