РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12409/15 30.06.15 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС"

до Управління Державної охорони України

про повернення майна та стягнення 20 593,72 грн. орендної плати і 40 258,40 грн.

неустойки

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Струбіцька Г.А. за довіреністю № б/н від 13.05.2015 р.;

від відповідача: Грабовський С.В. за довіреністю № 1/16-17 від 12.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Управління Державної охорони України про повернення майна та стягнення 20 593,72 грн. орендної плати і 40 258,40 грн. неустойки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.05.2015 р.

22.05.2015 р. від відповідача надійшли клопотання про залишення позову без розгляду та відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 26.05.2015 р. представник відповідача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 26.05.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 26.05.2015 р. оголошувалась перерва до 12.06.2015 р.

03.06.2015 р. від позивача надійшли заперечення на відзив.

12.06.2015 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву.

У судовому засіданні 12.06.2015 р. оголошувалась перерва до 24.06.2015 р.

19.06.2015 р. від позивача надійшли заперечення по справі.

У судовому засіданні 24.06.2015 р. оголошувалась перерва до 30.06.2015 р.

30.06.2015 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 30.06.2015 р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається. Про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу. Ухвалу про припинення провадження у справі може бути оскаржено.

Як на підставу для припинення провадження у даній справі, відповідач посилається на наявність справи господарського суду міста Києва № 910/9235/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Проте, з наявних доказів вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 14.04.2015 р. № 910/9232/15 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" повернуто без розгляду на підставі ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, оскільки спір у справі № 910/9235/15 не вирішувався по суті, тобто, відсутнє рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У судовому засіданні 24.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" (надалі - позивач, Орендодавець) та Управлінням Державної охорони України (надалі - відповідач, Орендар) укладено Договір № 21/2014 оренди автомобілів (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов'язується передати Орендареві в строкове, платне користування 2 (два) автомобіля 2011 року випуску, марки VOLKSWAGEN (Фольксваген), моделі CARAVELLE (Каравелла), 2 (два) автомобіля 2012 року випуску, марки VOLKSWAGEN (Фольксваген), моделі TRANSPORTER (Транспортер) та 1 (один) автомобіль 2011 року випуску марки SKODA (Шкода), моделі ОСТА VIA COMBI А5 (Октавія Комбі А5), (надалі іменуються «автомобілі»), а Орендар зобов'язується прийняти названі автомобілі та використовувати їх виключно для службових поїздок співробітників Орендаря по території України, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Повне найменування автомобілів, їх марки, моделі, державні номери, номери кузовів, колір, рік випуску та вартість відображені в Додатку 1 до цього Договору. Орендодавець володіє автомобілями на праві власності, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, номери яких зазначені у Додатку 1 до цього Договору.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що строк оренди починається з « 01» січня 2014 року і триває до « 31» грудня 2014 року.

Згідно з п. п. 1.5. - 1.7. Договору, Балансова вартість автомобіля Volkswagen Caravelle, державний реєстраційний номер АА1545РВ становить 305 742, 10 грн. (триста п'ять тисяч сімсот сорок дві гривні 10 коп.) без ПДВ; балансова вартість автомобіля Volkswagen Caravelle, державний реєстраційний номер АА1773РВ становить 305 742, 10 грн. (триста п'ять тисяч сімсот сорок дві гривні 10 коп.) без ПДВ; балансова вартість автомобіля Skoda Octavia Combi А5 державний реєстраційний номер АА2208РВ становить 135 510, 10 грн. (сто тридцять п'ять тисяч п'ятсот десять гривень 10 коп.) без ПДВ; балансова вартість автомобіля Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер АА0716РІ становить 318 317,16 грн. (триста вісімнадцять тисяч триста сімнадцять гривень 16 коп.) без ПДВ; балансова вартість автомобіля Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер АА0714РІ становить 318 317,16 грн. (триста вісімнадцять тисяч триста сімнадцять гривень 16 коп.) без ПДВ. Цей Договір оренди не припиняє права приватної власності Орендодавця на автомобілі, а Орендар користується ними протягом строку оренди. Орендодавець гарантує, що автомобілі на момент укладання цього Договору нікому іншому не продані, не подаровані, в оренду не здані, не відчужені іншим способом, в спорі, податковій чи іншій заставі не перебувають, не передані як внесок до статутного фонду юридичної особи, інших прав або претензій щодо них у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає.

Умовами п. п. 2.1. - 2.4. Договору сторони домовились, що орендна плата встановлюється в розмірі 8 000, 00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ - 1 333, 33 копійок (одна тисяча триста тридцять три гривні 33 коп.), за один місяць оренди автомобілів. Загальна вартість Договору складає 96 000, 00 грн. (дев'яносто шість тисяч гривень 00 коп.), у тому числі ПДВ - 16 000, 00 грн. (шістнадцять тисяч гривень 00 коп.). Орендна плата сплачується щомісячно у національній валюті України, у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця. Орендар сплачує орендну плату на підставі цього Договору щомісячно, протягом 10 (десять) банківських днів після надання Орендодавцем Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг). У разі, коли автомобілі повернуті Орендарем після закінчення строку дії цього Договору, орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного повернення автомобілів Орендодавцеві.

Згідно з п. п. 4.1., 4.2. Договору, автомобілі повинні бути повернуті Орендодавцю протягом 3 (трьох) днів з моменту закінчення терміну дії оренди в повній комплектності та тому технічному стані, в якому вони були отримані, з урахуванням нормального фізичного зносу, що виник у період експлуатації. Повернення автомобілів проводиться за Актом приймання - передачі, що повинен бути підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За правилами ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивач зазначає, що строк дії Договору закінчився 31.12.2014 р., проте станом на час розгляду справи орендовані автомобілі відповідачем не повернуто.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що дія Договору автоматично продовжилась у відповідності до ст. 764 ЦК України.

Такі твердження відповідача судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У матеріалах справи містить копія листа позивача № 25/11 від 25.11.2014 р., яким позивач відмовився від укладання договору оренди автомобілів на 2015 рік та повідомив відповідача про необхідність їх повернення протягом 3 днів з моменту закінчення терміну дії оренди.

Крім того, 15.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення орендованого майна.

У відповідь на вказану вимогу позивача відповідач направив лист від 26.01.2015 р. № 2/9/1-85, у якому просив повідомити про результати розгляду попередніх листів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач належним чином, у строк до одного місяця з дати закінчення дії Договору, повідомив відповідача про відмову від подальшого продовження його дії, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ст. 764 ЦК України.

Твердження відповідача про порушення його переважного права на укладання договору на новий строк спростовуються відсутністю будь-яких доказів на підтвердження намірів позивача в подальшому передавати в оренду транспортні засоби.

Інші доводи відповідача судом відхиляються з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи.

Умовами п. 2.4. Договору сторони погодили, що у разі, коли автомобілі повернуті Орендарем після закінчення строку дії цього Договору, орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного повернення автомобілів Орендодавцеві.

На підставі вказаного пункту Договору позивач просить суд стягнути з відповідача 20 593,72 грн. орендної плати за фактичне користування транспортними засобами після закінчення Договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок орендної плати, судом встановлено його правильність та арифметичну вірність, у зв'язку з чим суд вважає такі вимог законними та обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором щодо повернення орендованого майна має сплатити 40 258,40 грн. неустойки на підставі ст. 785 ЦК України.

Як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, відповідач також посилається на відсутність бюджетного призначення.

Проте, такі заперечення до уваги судом не приймаються з підстав їх необґрунтованості та безпідставності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 229 цього ж Кодексу, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не являється підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. № 15/5027/715/2011, постанові Верховного суду України від 15.05.2012 р. № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8; код ЄДРПОУ 0037478) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОРІУС» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 15, оф. 6; ) наступні транспортні засоби:

- автомобіль VOLKSWAGEN (Фольксваген) моделі CARAVELLE (Каравелла), реєстраційний номер АА1773РВ, тип - пасажирський, легковий, колір сірий, рік випуску - 2011 p., номер кузова WV2ZZZ7HZCH037544, свідоцтво про реєстрацію САЕ892782;

- автомобіль VOLKSWAGEN (Фольксваген) моделі TRANSPORTER (Транспортер), реєстраційний номер АА0716РІ, тип - пасажирський В, колір чорний, рік випуску - 2012 p., номер кузова WV2ZZZ7HZDH056057, свідоцтво про реєстрацію СА0923657;

- автомобіль VOLKSWAGEN (Фольксваген) моделі TRANSPORTER (Транспортер), реєстраційний номер АА0714РІ, тип - пасажирський В, колір чорний, рік випуску - 2012 p., номер кузова WV2ZZZ7HZDH056080, свідоцтво про реєстрацію С А0923656.

3. Стягнути з Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8; код ЄДРПОУ 0037478) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІУС» () (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 15, оф. 6; ) 40 258 (сорок тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 40 коп. неустойки, 20 593 (двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 72 коп. орендної плати та 20 064 (двадцять тисяч шістдесят чотири) грн. 57 коп. судового збору.

4. Стягнути з Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8; код ЄДРПОУ 0037478) в доход Державного бюджету України (одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , МФО 820019, р/р 3001) 629 (шістсот двадцять дев'ять) грн. 96 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.07.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна