ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2015 р. Справа № 911/2094/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун-8"

про стягнення 246 246,23грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Діденко М.В. (довіреність №3884-О від 30.09.2013);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун-8" (далі - ТОВ "Нептун-8") про стягнення 246 246,23грн, що складається з:

- 128 695,64грн заборгованості за кредитом;

- 76475,91грн процентів за період з 04.03.2014 по 10.04.2015;

- 41074,68грн пені за період з 17.11.2014 по 10.04.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором б/н від 17.12.2013 банківського обслуговування в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів у строк та у розмірі, встановлені таким договором (а.с. 2-4).

Відповідач у справі - ТОВ "Нептун-8" відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представника відповідача, враховуючи наступне:

- копія ухвали господарського суду Київської області від 18.05.2015 про порушення провадження у даній справі, яка направлена за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.05.2015 (а.с.83), що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, за даними сайту УДППЗ «Украпошта» надійшла до відділення зв'язку №2 м. Обухова 23.05.2015 (а.с.96-97);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 05.06.2015 про відкладення розгляду справи направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (а.с.98-99), та за даними офіційного сайту УДППЗ «Украпошта» вручена адресату 12.06.2015;

- клопотань про відкладення розгляду справи не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2012 ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) та ТОВ "Нептун-8" (далі - Клієнт) підписано заяву про відкриття поточного рахунку, на підставі якої банком відкрито відповідачу рахунок №8450 (а.с.121).

17.12.2013 відповідачем підписано заяву у системі інтернет-клієнт банк Приват 24, яка засвідчена електронно-цифровим підписом, якою він приєднався та погодився з умовами, викладеними в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку, які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідно до такої заяви, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг" або окремо укладених з клієнтом договорів, що регулюють надання послуги «Гарантований платіж» (а.с.30).

Згідно з п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису; підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, підписавши заяву від 17.12.2013 у спосіб, встановлений за згодою сторін, відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах, що фактично складають договір банківського обслуговування в цілому.

Таким чином, укладений сторонами договір банківського обслуговування є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно п. 3.1.1.73 Умов, банк надає послугу гарантований платіж для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком (далі послуга); послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка"), згідно якої клієнт-платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача, у сумі і у дату, зазначені при створенні заявки; послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів; споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Відповідно до п. 3.1.1.74 Умов, у разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват24" (далі - "Приват24") подає у банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (надається автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарській договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. При цьому, створенні в Приват 24 заявки в обов'язковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників.

Згідно п. 3.1.1.75 Умов, після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає її на предмет надання або відмови у наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або недостатньої інформації щодо кредитоспроможності платника.

Як визначено п.3.1.1.76.2 Умов, якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платнику кредит у розмірі, передбаченому у заявці (платіжному дорученні) (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок 3648. При цьому, порядок надання банком кредиту та його порядок погашення платником здійснюється згідно п.3.2.2. Умов та правил надання кредиту.

У відповідності до п. 3.2.2.1 Умов, банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені у заявці (платіжному дорученні), яким клієнт приєднується до відповідних Умов в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди в обумовлені цим договором строки.

Клієнт погашає заборгованість по кредиту у розмірі, зазначеному у платіжному дорученні клієнта у строк до 30 днів з дати здійснення платежу, зазначеної у платіжному дорученні; за користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом платіжного доручення до дати виконання платіжного доручення клієнт сплачує проценти у розмірі 4 % від розміру заборгованості в період з дня виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 28% річних, а, починаючи з 01.07.2014, - 36% річних від суми заборгованості. Як визначено п.3.2.2.2 Умов, у разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт сплачує проценти у розмірі 56 % річних від суми заборгованості (п. 3.2.2.2 Умов).

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем на підставі заявок відповідача (а.с.43-57), які підтверджені банком (а.с.58-72), здійснювалось перерахування коштів за платіжними дорученнями відповідача.

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором від 17.12.2013 перед ПАТ КБ "Приватбанк" виконував лише частково, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом у сумі 128 695,64грн, процентами за користування кредитом у сумі 76 475,91грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку відповідача (а.с.74-76, 138-139, 146-156).

В зв'язку з наявністю заборгованості, 06.04.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію № 31217KJQ0S0DF від 17.03.2015 (а.с.77), що підтверджується фіскальним чеком № 2766 від 06.04.2015 про відправлення за списком згрупованих поштових відправлень та описом вкладення у цінний лист від 06.04.2015 (а.с.78-79), у якій просив відповідача негайно погасити прострочену заборгованість у повному обсязі у сумі 229 750,05грн, що включає пеню у розмірі 33117,12грн.

Доказів надання відповіді на претензію або здійснення оплат під час розгляду даної справи не надано.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язань в частині повернення кредиту, сплати процентів та комісії, застосування відповідальності у вигляді пені за порушення зобов'язань за договором банківського обслуговування.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач, в порушення умов договору від 17.12.2013, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом не виконував, хоча строк їх виконання настав, він є таким, що порушив взяті на себе зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також не надання відповідачем суду доказів виконання зобов'язань за кредитним договором щодо повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, заявлені вимоги в частині стягнення 128 695,64грн заборгованості за кредитом, 76 475,91грн заборгованості по процентах за користування кредитом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, нарахованої на заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом за загальний період з 17.11.2014 по 10.04.2015.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 3.2.2.10.1 Умов передбачено, що у випадку порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, термінів повернення кредиту, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; у випадку реалізації Банком права, передбаченого п.3.2.2.2 договору, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, визначеному у заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.2.2.10.4 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Отже, Умовами, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву, змінено загальне правило, визначене ч.6 ст.232 ГК України, щодо припинення нарахування пені через шість місяців, що відповідає чинному законодавству, зокрема, відповідній нормі, яка встановлює можливість змінити загальне правило, шляхом визначення інших умов договором.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, суд вважає заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 41074,68грн пені такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 4924,92грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нептун-8" на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 17.12.2013, у сумі 246 246,23грн (з яких: 128 695,64грн заборгованість за кредитом, 76 475,91грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 41 074,68грн пені), а також 4924,92грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.07.2015

Суддя Ейвазова А.Р.