ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р. Справа № 917/1142/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, в особі міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" , вул.М.Бірюзова, 47А, м.Полтава, 36000

до Полтавської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, вул.Старокотелевська, 16, м.Полтава, 36015

про стягнення грошових коштів у сумі 149 365,38 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Ярещенко С.В., довіреність №01-11/11647 від 29.09.2014 р.; Олійник О.Ю., довіреність №01-11/16055 від 31.12.2014 р.

від відповідача: Шавдій Ю.В., довіреність від 02.02.2015 р.

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення грошових коштів у сумі 149365,38 грн., з них: 72944,90 грн. - заборгованість за використану активну електричну енергію (за період з 01.12.2014 р. по 20.05.2014 р.); 11012,78 грн. пені за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.; 63129,51 грн. інфляційних нарахувань за період з 30.11.2014 р., по 29.04.2015 р. та 2278,19 3% річних за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.

Позивач на позовних вимогах наполягає з мотивів, зазначених у позовній заяві та надав суду заяву №29 від 18.06.2015 р. про зменшення позовних вимог в зв'язку із частковою сплатою позивачем суми основного боргу у сумі 48100,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №429 від 12.06.2015 р.

Таким чином згідно даної заяви позивач просить стягнути з відповідача 101265,38 грн. заборгованості, з яких: 24844,90 грн. - заборгованість за використану активну електричну енергію, 11012,78 грн. пені за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.; 63129,51 грн. інфляційних нарахувань за період з 30.11.2014 р., по 29.04.2015 р. та 2278,19 3% річних за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява від 18.06.2015 року приймається господарським судом до розгляду.

Відповідач позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог визнає та заявив клопотання про зменшення розміру пені.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

03.06.2003р. ВАТ «Полтаваобленерго», його структурний підрозділ Полтавська філія уклав договір №0419 «Про постачання електричної енергії» з Полтавською виправною колонією №64, яке відповідно до право установчих документів змінює назву на Полтавська виправна колонія Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64).

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтаваобленерго» від 20.04.2011р. було змінено організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго ».

26.11.2012р. структурний підрозділ ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" переуклав договір №0419 "Про постачання електричної енергії" з Полтавською виправною колонією Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64), в редакції затвердженій Постановою НКРЕ від 17.10.2005р. №910.

26.02.2013р. були внесені зміни до Договору "Про постачання електричної енергії" №0419 від 26.11.2012р. в зв'язку з зміною назви установи з Полтавської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64) на Полтавська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64) шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

Відповідно до Розділу 1 "Предмет договору" даного договору, Позивач постачає електричну енергію Відповідачу, а Відповідач оплачує Позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до нього.

Як стверджує позивач, в період з 01.12.2014 р. по 20.05.2015р. Полтавська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64) споживало електричну енергію на підставі вищезазначеного договору, а оплата за спожиту електричну енергію за цей період Відповідачем проводилась несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість даного підприємства перед Позивачем за спожиту електроенергію на суму 24844,90 грн.

Відповідачем даний факт не заперечується.

Відповідно п.п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно п.п. 4.2.1 Договору, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР та ст.549,625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 11012,78 грн. пені за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.; 63129,51 грн. інфляційних нарахувань за період з 30.11.2014 р., по 29.04.2015 р. та 2278,19 3% річних за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 117623,44 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за використану активну електричну енергію у сумі 24844,90 грн є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, визнаються відповідачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних з використанням калькулятора ІПС "Ліга". За результатами проведеного перерахунку, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 2278,19 грн. 3% річних за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р. та 63129,51 грн. інфляційних втрат за період з 63129,51 грн. за цей же період.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, оскільки стягнення даної суми боргу з санкціями призведе до зупинки діяльності установи, оскільки Полтавська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) є державною установою і утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Клопотання відповідача судом задовольняється частково з огляду на наступне:

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розглянувши матеріали справи суд прийшов до висновку про можливість зменшення суми пені, яка підлягає стягненню на 3 000,00 грн., тому сума пені, яка підлягає стягненню складає 8012,78 грн.

Крім того, чинне законодавство не передбачає право суду на зменшення суми інфляційних нарахувань та суми 3% річних.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача частково, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням приписів ст.49 ГПК України .

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VІ "Про судовий збір" повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету сплаченої суми судового збору в розмірі 2340,00 грн.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32,33,43,49, 82-85 ГПК України, п. 1 ч. ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (вул.Старокотелевська, 16, м.Полтава, 36015, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) в особі міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" (вул.М.Бірюзова, 47А, м.Полтава, 36000, ) 24844,90 грн. - заборгованості за використану активну електричну енергію, 8012,78 грн. пені за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р.; 63129,51 грн. інфляційних нарахувань за період з 30.11.2014 р., по 29.04.2015 р. та 2278,19 3% річних за період з 30.11.2014 р. по 29.04.2015 р. та 2932,90 грн. судового збору

3. В іншій частині позову - відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) в особі міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" (вул.М.Бірюзова, 47А, м.Полтава, 36000, ) зі спеціального фонду Державного бюджету України 1393,10 грн. судового збору сплаченого платіжним дорученням № від 25.05.2015 р. на суму 4326,00 грн. (оригінал в матер. справи, а.с - 10).

Повне рішення складено 23.06.15р.

Суддя Н.Г. Гетя