ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

26 червня 2015 р. Справа № 902/715/15

за позовом:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" вул. Леніна, 37, с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області

до:Приватного підприємства "Павлівка" с. Павлівка Калинівського району Вінницької області

про стягнення 797868,49 грн. заборгованості

Головуючий суддя Баранов М.М.

Cекретар судового засідання Снігур О.О.

За участю представників сторін:

позивача: Супрун М.І., Роман В.Ф. - представники за довіреностями;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

21 травня 2015 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб", с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області до Приватного підприємства "Павлівка", с. Павлівка Калинівського району Вінницької області про стягнення 797868,49 грн. , в т.ч. 400000,00 грн. повернення попередньої оплати за автомобілі, 85019,18 грн. пені, 287600,00 грн. втрат від інфляції та 25249,31 грн. 3% річних.

Ухвалою від 22 травня 2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/715/15 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 04 червня 2015 року.

Представники сторін на визначену судом дату не з'явилися, вимоги ухвали суду в частині надання витребуваних доказів, не виконали.

Натомість 03 червня 2015 року через канцелярію суду надійшов лист №6 від 03 червня 2015 року за підписом головного бухгалтера Приватного підприємства "Павлівка" Слободяник Т.І. про неможливість присутності директора в судовому засіданні в зв'язку з перебуванням останнього на лікарняному. Ухвалою від 04 червня 2015 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2015 року.

В судове засідання 26 червня 2015 року прибули представники позивача, які підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребуваних доказів суду не надав.

26 червня 2015 року через канцелярію суду подано лист за вих. №8 від 26.06.2015 року за підписом головного бухгалтера Приватного підприємства "Павлівка" Слободяник Т.І. про те, що директор підприємства не може бути присутнім на засіданні суду 26 червня 2015 року, тому що продовжує хворіти і знаходиться на лікарняному.

Розглянувши даний лист, суд зауважує, що у разі відсутності керівника, представництво підприємства в суді може бути покладено на іншу особу за довіреністю. Судом попередньо вже відкладався розгляд справи для забезпечення відповідачу можливості бути присутнім в судовому засіданні, подати свої доводи та заперечення щодо поданого позову. Натомість, відповідач своїм правом на участь в судовому процесі не скористався, як і не надав суду доказів на підтвердження поважності причин відсутності представника в судових засіданнях.

Крім того, суд обмежений строком вирішення спору, визначеним статтею 69 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.03.2013 року між Приватним підприємством "Павлівка" та СТОВ "Хлібороб" було укладено договір, за яким відповідач як продавець узяв на себе зобов'язання продати позивачу як покупцю товар - автомобілі КАМАЗ 2005 та 2006 року випуску, в термін до 29 березня 2013 року, на загальну суму 400000,00 грн. (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2 договору, покупець розраховується за одержаний товар шляхом попередньої оплати - перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, після одержання рахунку покупцем.

У випадку виникнення обставин, що перешкоджають виконанню умов даного договору (поставки товару) продавець зобов'язується повернути перераховані кошти до 10 квітня 2013 року (п. 3 договору).

Згідно платіжного доручення № 128 від 01.03.2013 року, СТОВ "Хлібороб" перерахувало на рахунок Приватного підприємства "Павлівка" 400000,00 грн. (а.с. 12).

Листом від 15.11.2013 року № 37 дирекція Приватного підприємства "Павлівка" просила продовжити термін дії договору до 01.12.2014 року в зв'язку з важким фінансовим становищем підприємства (а.с.13).

В зв'язку з тим, що відповідач не поставив позивачу обумовлений договором товар в строк, передбачений договором, суму попередньої оплати не повернув, позивач заявив про повернення коштів та звертався до відповідача з претензіями № 5 від 26.08.2014 року та № 11 від 17.12.2014 року, з листом від 21.04.2015 року (а.с. 14-18), в яких вимагав повернення коштів та сплати штрафних санкцій.

Оригінали вказаних документів судом оглянуто в судовому засіданні.

Отже, поясненнями представників позивача, платіжним дорученням № 128 від 01 березня 2013 року, та іншими наявними у справі доказами стверджується факт перерахування позивачем відповідачу 400000,00 грн. в рахунок оплати автомобілів за договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Доказів поставки оплаченого товару, як і повернення попередньої оплати не надано, відтак, суд вважає, що позов в частині стягнення 400000,00 грн. заявлений обґрунтовано, оскільки відповідач, отримавши попередню оплату, у строк, передбачений договором, товар позивачу не поставив і на його вимогу суму попередньої оплати не повернув.

Тому з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 400000,00 грн. попередньої оплати.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 693 та ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення 287600,00 грн. втрат від інфляції та 25249,31 грн. 3% річних. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції та 3% річних за допомогою калькулятора системи "Ліга: Закон Еліт", а також на предмет відповідності вимогам укладеного договору та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 230-231 ГК України, встановив, що інфляційне збільшення боргу в сумі 400000,00 грн. за період 01.05.2013 року по 30.04.2015 року складає 287645,46 грн., сума 3% річних за період з 10.04.2013 року по 18.05.2015 року складає 25282,19 грн.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення 287600,00 грн. втрат від інфляції та 25249,31 грн. 3% річних, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню повністю в межах заявлених вимог.

Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 85019,19 грн. пені. При перевірці обґрунтованості та правильності нарахування пені судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

За таких обставин в частині стягнення 85019,18 грн. пені позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як у договорі від 01.03.2013 року сторонами не обумовлено забезпечення виконання зобов'язання пенею.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати відповідно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

За згодою представників позивача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 11, 253-255, 526, 530, 546, 553, 550-551, 625, 626, ч. 2 ст. 693 ЦК України, ст.ст. 1, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовільнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Павлівка" (с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" (вул. Леніна, буд. 37 с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області, ) 400 000,00 грн. основного боргу, 287600,00 грн. втрат від інфляції, 25249,31 грн. 3 % річних та 14256,99 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В стягненні 85019,18 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 26 червня 2015 р.

Суддя Баранов М.М.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу вул. Леніна, 37, с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області

3 - відповідачу с. Павлівка Калинівського району Вінницької області