Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" червня 2015 р. Справа № 906/649/15

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:
від позивача: Бохан В.Г. - довіреність № 1606/15 від 16.06.2015;

від відповідача: Супрун Г.А. - довіреність № 208 від 23.01.2015;

від третьої особи: не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (м. Київ)

до Військової частини НОМЕР_1 (м.Житомир)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства оборони України (м. Київ)

про стягнення 5306,15 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5306,15грн., згідно договору про надання послуг прання та прасування білизни.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.05.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа повноважного представника в судове засідання не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, 21.03.2013 між ТОВ "Пральний комплекс" (виконавець/позивач) та Військовою частиною НОМЕР_2 (замовник/відповідач), укладено договір про надання послуг №34 (а.с. 11-14, далі - Договір), відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, надати послуги, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, провести оплату за виконані послуги (прання та прасування білизни).

Умовами п. 8.1. Договору сторони обумовили, що цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2013. У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, умови договору поширюються на зобов`язання, що виникли у сторін з 01.02.2013.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору ним були надані послуги в розмірі 5306,15грн., що підтверджується актами приймального контролю якості та кількості наданих послуг з прання №76 від 30.04.2013, №61 від 31.05.2013, №82 від 30.06.2013, №105 від 31.07.2013.

Відповідно до підписаного сторонами акту звірки станом на 01.08.2013, ВЧ НОМЕР_2 має заборгованість перед ТОВ "Пральний комплекс" в розмірі 9048,25грн.

У зв`язку з директивою Міністерства оборони України, військову частину № НОМЕР_3 було розформовано та визначено її правонаступником Військову частину НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що оскільки відповідачем не оплачено надані послуги на суму 5306,15грн., 05.11.2014 йому направлено вимогу №1872 від 03.11.2014 (а.с. 20-22), яка залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві (а.с. 30) вказує, що жодних документів стосовно заборгованості за послуги прання та прасування до військової частини НОМЕР_1 не надходило. Згідно договору від 21.03.2013 року №34 за надання послуг з прання та прасування білизни військової частини НОМЕР_2 було здійснено оплату по наданих актах приймального контролю якості та кількості наданих послуг з прання 03.07.2013 та 10.09.2013 на загальну суму 8000,00грн., відповідно до суми Договору. Вказує, що зобов`язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Представник позивача, заперечуючи проти доводів відповідача (а.с. 48-49, 75-76), зсилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та зазначає, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення відповідача від грошового зобов`язання

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши надані в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Так, вимога позивача ґрунтується на договорі про надання послуг №34 (а.с. 11-14), укладення якого 21.03.2013 між ТОВ "Пральний комплекс" та Військовою частиною НОМЕР_2 підтверджено матеріалами справи. Також матеріалами справи підтверджено, що військова частина НОМЕР_1 є правонаступником, зокрема, і військової частини НОМЕР_2 (а.с. 31).

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам.

Згідно ст. 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Так, згідно п. 3.2.6. Договору, виконавець зобов`язаний видавати замовнику для затвердження та підписання акти приймання-передачі наданих послуг для контролю якості, кількості, ціни та суми наданих послуг, які є підставою для проведення замовником оплати наданих послуг.

Відповідно до п. 4.2.5. Договору, не частіше одного разу на місяць виконавець надає замовнику підписаний та затверджений акт прийому-передачі виконаних послуг згідно накладних за фактично надані послуги.

Замовник, після отримання від виконавця акту прийому-передачі виконаних послуг, здійснює прийом наданих послуг за даним договором на предмет відповідності їх обсягу, якості, вимогам, викладеним у даному договорі, і в межах кошторисних призначень затверджує та підписує акт приймання-передачі послуг, і 1 примірник акту прийому-передачі послуг направляє виконавцю, або мотивовану відмову від прийняття результатів наданих послуг, або акт з переліком виявлених недоліків, необхідних доопрацювань і терміном їх усунення. У разі відмови замовника від прийняття результатів наданих послуг, у зв`язку з необхідністю усунення недоліків та/або доопрацювання результатів робіт виконавець зобов`язується в термін, встановлений в акті, складеному замовником, усунути зазначені недоліки за свій рахунок (п. 4.2.6. Договору).

Відповідно до п. 4.2.8. Договору, підписаний замовником і виконавцем а к т п р и й о м у - п е р е д а ч і п о с л у г т а в і д с у т н і с т ь б у д ь - я к и х п р е т е н з і й щодо обробки білизни виконавцем, є підставою для оплати наданих послуг.

Згідно п. 2.1. Договору, загальна його сума становить 8000,00грн., в тому числі ПДВ 1333,33грн.

З наявних у матеріалах справи актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 01.04.2013 на суму 4257,90грн., від 25.04.2013 на суму 2597,90грн., від 13.06.2013 на суму 1144,20грн. вбачається, що позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 8000,00грн. (а.с. 79-81).

Вказані послуги за Договором у повному обсязі оплачені відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями №240 від 04.06.2013 на суму 4257,90грн., №353 від 19.08.2013 - 1144,20грн., №354 від 19.08.2013 - 2597,90грн. (а.с. 34-36). Зазначені суми проведених платежів за Договором також підтверджуються довідкою Бердичівського управління Державної казначейської служби України Житомирської області від 27.05.2015 (а.с. 67).

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що договірні зобов`язання сторін в межах укладеного договору №34 від 21.03.2013 на суму 8000,00грн. виконані сторонами у повному обсязі.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Однак, доказів укладення сторонами, з дотриманням приписів ст. 181 ГК України, додаткових угод про збільшення ціни договору №34 від 21.03.2013 матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, надані позивачем акти приймального контролю якості та кількості наданих послуг з прання на загальну суму 5306,15грн., з яких №76 від 30.04.2013, №61 від 21.05.2013, №82 від 30.06.2013, №105 від 31.07.2013 (а.с. 15-18), не можуть бути доказом існування заборгованості за Договором. До того ж вказані акти не містять зсилань на цей Договір та не відповідають вимогам, викладеним у його п. 4.2.8. Наданий позивачем акт звірки від 01.08.2013 також не містить зсилань на Договір.

Оскільки у суду відсутні підстави вважати, що заявлена позивачем сума виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору №34 від 21.03.2013, до спірних правовідносин умови цього Договору застосуванню не підлягають.

Водночас судом враховується, що позивачем не подано заяви про вихід за межі позовних вимог, згідно п. 2 ч. 2 ст. 83 ГПК України.

Доцільно також звернути увагу, що за встановлених обставин, направлена позивачем вимога №1872 від 03.11.2014 щодо оплати заборгованості по договору №34 від 21.05.2014 в сумі 5306,15грн., в розумінні статті 530 ЦК України, не може свідчити про настання у відповідача обов`язку оплатити суму, заявлену позивачем на підставі відповідного акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.04.2015 у справі №906/397/14.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

З огляду на викладене, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.06.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:
1 - до справи;
2 - позивачу (згідно заяви: рек. з пов.)
3 - відповідачу (згідно заяви: видати)
4 - третій особі - Міністерству оборони України (03168, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 6; рек. з пов.)