номер провадження справи 25/17/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

30.06.2015 Справа № 908/414/13-г

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства „Мелітопольгаз" вих. № 1067 від 12.06.2015 року про відстрочку виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г

За позовом Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001)

До Публічного акціонерного товариства „Мелітопольгаз" (вул. Чкалова, буд. 47-А, м. Мелітополь Запорізької області, 72318)

Про стягнення штрафних санкцій

За участю представників:

Від ПАТ „НАК „Нафтогаз України": Мельник В.В. - дов. № 14-93 від 18.04.2014р.

Від ПАТ „Мелітопольгаз": не з'явився

В С Т А Н О В И В:

18.06.2015 року на адресу господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства „Мелітопольгаз" (надалі - боржник), в якій боржник просить суд відстрочити виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г на три роки.

В обґрунтування вимог заяви боржник зазначає наступне: 12.06.2013 року постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі № 908/414/13-г позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" (надалі - стягувач) до боржника про стягнення штрафних санкцій по договору № 14/2092/11 від 30.09.2011 р. задоволено на суму 66 642 грн. 87 коп. - 3 % річних; 1 333 грн. 86 коп. - судового збору. На виконання даного рішення в порядку ст. 116 ГПК України, 24.07.2013 р. господарським судом Запорізької області було видано наказ. Таким чином, загальна сума заборгованості по справі № 908/414/13-г склала 67 976 грн. 73 коп. Відповідно до протоколу №10 від 26.12.2014 р. загальних зборів ВАТ «Мелітопольгаз» прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство «Мелітопольгаз» (ПАТ «Мелітопольгаз»). Пунктом 1.2.1 Статуту ПАТ «Мелітопольгаз» визначено, що товариство є правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ «Мелітопольгаз». Державну реєстрацію ПАТ «Мелітопольгаз» проведено 23.03.2015 р. Ухвалою від 20.08.2003 р. господарський суд Запорізької області порушив провадження по справі № 25/55 про банкрутство ВАТ "Мелітопольгаз", якою ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів, а згідно з частиною 7 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія якого припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Також, необхідно прийняти до уваги, що ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України, а в коментарі зазначено, що з моменту порушення справи про банкрутство вводиться особистий правовий режим, направлений на відновлення платоспроможності боржника, з використанням спеціальних коштів, зазначений режим вимагає спеціальної нормативної регламентації, в зв'язку з цим необхідно мати на увазі, що Закон має приоритетну силу, щодо інших нормативно-правових актів. На теперішній час ПАТ «Мелітопольгаз» (боржник) опинилося у вкрай складному фінансовому становищі, окрім кредиторської заборгованості по справі № 25/55 в розмірі 19 430 223 грн. 52 коп., з 01.04.2015 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 583 від 03.03.2015 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03.03.2015 р. за № 242/26687, підвищено тарифи за спожитий природний газ населенню в 6,6 разів, які є непомірними по відношенню з доходами споживачів, та, в свою чергу, спричинили масові неплатежі за поставлений природний газ боржником населенню. Таким чином, станом на 01.06.2015 р. рівень оплати населення складає 63,8 % порівняно з даним періодом 2014 р. який становив 87,7 %. Крім того, зменшено обсяги споживання природного газу бюджетними установами та господарськими об'єктами, що також призводить до фінансової скрути боржника. Незважаючи на те, що товариство - є спеціалізованим підприємством газового господарства, яке обслуговує газові мережі м. Мелітополь, Мелітопольського району, с.м.т. Приазовське, с.м.т. Веселе та райони Приазовський і Веселівський, забезпечує життєдіяльність населення вищезазначених населених пунктів, та має фахівців, які пройшли навчання по виконанню робіт з підвищеної небезпеки, вимушене з 01.06.2015 р. наказом № 65 від 02.03.2015 р. запровадити 3-х денний робочий тиждень. Боржник звертає увагу суду на те, що згідно ст. 15 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 р. (з наступними змінами та доповненнями) «оплата праці працівникам підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці». Станом на 01.06.2015 р. фонд оплати праці працівникам боржника складає 1695000,70 грн., невиплата якої може потягнути за собою несвоєчасне перерахування до бюджетів усіх рівнів, а саме: податкових зобов'язань, перерахувань до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування. Згідно частини 6 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Таким чином, вищезазначені обставини ускладнюють виконання боргових зобов'язань по справі № 908/414/13-г на суму 67 976 грн. 73 коп. З огляду на викладене, боржник просить суд заяву задовольнити та надати відстрочку виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г на три роки.

Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (надалі - стягувач) надав суду пояснення на заяву, в яких зазначив наступне: у своїй заяві боржник просить суд надати відстрочку виконання судового рішення на три роки. Стягувач не може погодитися з такою заявою боржника, та вважає її безпідставною та необґрунтованою з огляду на наступне: 1. Так, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд має право надати розстрочку або відстрочку виконання рішення у виняткових випадках та при наявності обставини, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим. Пунктом 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що підставою відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати: матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи; наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. 2. Сума, що стягується з вказаним рішенням суду, є заборгованістю боржника, що утворилася у зв'язку з неналежним та недобросовісним виконанням боржником своїх договірних зобов'язань, що полягає у невчасних та неповних розрахунках боржника за надані стягувачем послуги по договору. Тобто, заборгованість за вказаним рішенням суду виникла з вини саме боржника, оскільки останній був зобов'язаний вжити всіх можливих заходів для належного та вчасного виконання своїх договірних зобов'язань в порядку ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України). У своїй заяві про надання відстрочки виконання судового рішення у справі № 908/414/13-г боржник посилається на те, що станом на 01.06.2015р. рівень оплати населення за спожитий природний газ складає 63,8 %, а також на те, що станом на 01.06.2015р. фонд оплати праці працівникам підприємства складає 1 695 000 грн. 70 коп. При цьому, стягувач просить суд звернути увагу на той факт, постанова Донецького апеляційного господарського суду у справі № 908/414/13-г, виконання якої боржник просить відстрочити, набрала законної сили ще 12.06.2013р., і боржник мав достатньо часу для виконання судового рішення у справі № 908/414/13-г, проте станом на момент розгляду цієї заяви боржник (вже більше як два роки) не виконав постанову навіть частково. Зазначені обставини дають стягувачу підстави стверджувати, що заява боржника про надання відстрочки виконання судового рішення направлена виключно на ухилення від його виконання і жодним чином не зумовлена скрутним фінансовим становищем боржника або іншими обставинами, які робили неможливим виконання судового рішення. 3. З наявних матеріалів справи вбачається, що господарська діяльність боржника не обтяжена довгостроковими банківськими кредитами або іншими фінансовими зобов'язаннями, які б свідчили про відсутність фінансової можливості виконати рішення в повному обсязі. Натомість, фінансовий стан стягувача є досить скрутним. Стягувач свою господарську діяльність лише за результатами 2014 року завершив з чистим збитком у 85 млрд. 044 млп.810 тис. грн., що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2014 рік. При цьому, чистий прибуток стягувача склав 0,00 тис. грн. У поточному році фінансовий стан стягувача не покращився: збитки стягувача за результатами господарської діяльності за перший квартал 2015 року склали 21 млрд. 904 мли. 139 тис. грн. В свою чергу, стягувач просить суд звернути увагу на той факт, що господарська діяльність стягувача обтяжена довгостроковими податковими та кредитними зобов'язаннями: станом на 31.12.2014р. сума таких зобов'язань склала 93 млрд.812 млн. 180 тис. грн., а станом на кінець першого кварталу 2015 року - 110 мрд.111 млн. 741тис.грн., що підтверджується Балансом підприємства станом на 31.12.2014р. та 31.03.2015р. 4. Як встановлено рішеннями господарського суду у цій справі, заборгованість боржника перед стягувачем утворилася у зв'язку з неналежним виконанням договору № 14/2092/11 від 30.09.2011р., що полягає у невчасних та неповних розрахунках боржника за поставлений стягувачем по цьому договору природний газ. Стягувач просить суд звернути увагу на те, що за показниками річної фінансової звітності за результатами 2014 року, підготовленої у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», заборгованість контрагентів перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за поставлений природний газ становить 27 млрд. 140 мли. 600 тис. грн.; станом на 31.12.2013р. заборгованість за природний газ перед стягувачем становила 32 млрд. 999 млн. 314 тис. грн.; а станом на 31.03.2015р. така заборгованість становить - 36 млрд. 379 млн. 793 тис. грн. (більше 100% від збитку підприємства стягувача за показниками станом 31.03.2015р.). Таким чином, стягувач не має фінансової можливості розстрочувати та/або відстрочувати виконання зобов'язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить тяжким. Враховуючи тяжкий фінансовий стан стягувача, а також інфляційні процеси, що наразі відбуваються в державі, стягувач вважає за неможливе та недоцільне задовольняти заяву боржника та відстрочувати виконання судового рішення у справі № 908/414/13-г. Більш того, з доводів, викладених боржником у своїх запереченнях та поясненнях по даній справі, а також з установчих документів боржника вбачається, що останній веде активну господарську діяльність з торгівлі газом через місцеві (локальні) трубопроводи, розподілу газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи, монтажу водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, роздрібної торгівля пальним, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, має достатні для сплати заборгованості за постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013р. у справі № 908/414/13-г кошти на своїх банківських рахунках та майно, на яке можна звернути стягнення для виконання рішення суду у строки, встановлені чинним законодавством. 5. Жодних належним чином підтверджених фактів настання стихійного лиха або інших надзвичайних подій від боржника стягувачу також не надходило. У стягувача відсутні відомості, які б підтверджували відсутність у боржника коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Тобто, все вищевикладене свідчить про відсутність будь-яких підстав, які б могли ускладнити або унеможливити виконання судового рішення, а тому, у даному випадку, обставини для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення відсутні. Крім того, жодних обставин, фактичне настання яких зробило неможливим виконання даного судового рішення, боржником у своїй заяві не наведено. Таким чином, стягувач не вбачає жодних виняткових обставин, які могли б бути підставами для надання судом відстрочки та/або розстрочки виконання постанови господарського суду Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013р. у справі № 908/414/13-г. 6. У своїй заяві, як на підставу для надання відстрочки виконання судового рішення у справі № 908/414/13-г, боржник також посилається на те, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.2003р. у справі № 25/55 щодо ПАТ «Мелітопольгаз» порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. При цьому, боржником не наданого жодного обґрунтування щодо того, яким чином порушення провадження у справі про банкрутство може бути підставою для відстрочки виконання судового рішення. Натомість, стягувач просить суд звернути увагу на ту обставину, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом» визначає умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів (яким є стягувач), при цьому жодних умов щодо відстрочки або розстрочки виконання судових рішень та зобов'язань боржника по відношенню до його кредиторів вказаний Закон не містить. 7. Стягувач вважає за доцільне також зазначити, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як суб'єкт господарювання державного сектору економіки, яка забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави. Крім того, стягувач, в силу Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Постанови КМУ від 25.07.2012р. № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу», Постанови НКРЕ від 13.09.2012р. № 1181 «Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб», є гарантованим постачальником природного газу для боржника, і не має права відмовитись від укладання договорів з боржником на постачання природного газу. За спірним договором боржнику постачався імпортований природний газ, закуплений стягувачем за зовнішньоекономічними контрактами, умовами яких встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України. Саме тому стягувач розраховує на те, що вчасне виконання контрагентами своїх зобов'язань перед ним, в тому числі за судовими рішеннями, мінімалізує ризик невчасних розрахунків Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати стягувача та позбавить необхідності залучати комерційні кредити для розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу. Враховуючи все вище викладене, стягував просить суд у задоволенні заяви боржника про надання відстрочки виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013р. у справі № 908/414/13-г відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду від 18.06.2015 року про прийняття заяви боржника до розгляду та призначення засідання суду направлялась судом стягувачу та боржнику, що підтверджується вихідним реєстраційним номером, який зазначений на зворотній стороні ухвали, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення рекомендованої кореспонденції, які залучені до матеріалів справи.

На день розгляду справи поштове відділення не повернуло до суду примірник ухвали, який направлявся боржнику.

Боржник, повідомлений про місце, день та час розгляду заяви в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (надалі - ГПК України), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Суд визнав за можливе розглянути заяву без участі представника боржника, за наявними матеріалами, оскільки відповідно до вимог ст. 121 ГПК України, заява про розстрочку виконання рішення господарського суду розглядається протягом десяти днів, про що суд прямо вказав в ухвалі від 18.06.2015 року.

Розглянувши та оцінивши всі надані суду матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, суд вважає, що заява про відстрочку виконання постанови підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.04.2013 року були задоволені частково позовні вимоги стягувача і на його користь з боржника було присуджено до стягнення 40 778 грн. 88 коп. суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процентів, 66 642 грн. 87 коп. 3% річних та 2 148 грн. 44 грн. судових витрат.

Не погодившись із прийнятим рішенням, боржник оскаржив його до апеляційної інстанції.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року була задоволена частково апеляційна скарга боржника та скасовано частково рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2015 року у даній справі, та було вирішено прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову стягувача до боржника про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 40 778 грн. 88 коп.

Також, суд апеляційної інстанції присудив стягнути з боржника на користь стягувача 3% річних у розмірі 66 642 грн. 87 коп. та судовий збір за подання позову в сумі 1 333 грн. 86 коп., а в іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2013р. у справі №908/414/13-г - залишено без змін.

Крім того, суд апеляційної інстанції присудив стягнути із стягувача на користь боржника судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 666 грн. 43 коп.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року господарським судом Запорізької області був виданий відповідний наказ від 24.07.2013 року про стягнення з боржника на користь стягувача 66 642 грн. 87 коп. - 3% річних, 1 333 грн. 86 коп. - судового збору за подання позову та 666 грн. 43 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

Боржник в заяві просить надати відстрочку виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року про стягнення загальної суми 67 976 грн. 73 коп. на три роки.

Ухвалою від 18.06.2015 року про прийняття заяви про відстрочку до розгляду та призначення судового засідання суд зобов'язав боржника надати всі документи на підтвердження наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, у т.ч. всі довідки зі всіх банків про рух (відсутність руху) грошових коштів на всіх розрахункових рахунках, довідки про наявність (відсутність) грошових коштів на всіх рахунках підприємства, всі документи, які підтверджують фінансовий стан підприємства; наказ № 65 від 02.03.2015 року (читаєму копію - до матеріалів справи); всі матеріали виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду у справі № 908/414/13-г, у т. ч. постанови (про відкриття, зупинення та ін) та докази їх отримання; докази виконання вами рішення суду у справі № 908/414/13-г повністю або частково станом на день розгляду справи, у випадку не виконання - письмово обґрунтувати причини та надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; всі первинні документи на підтвердження сплати сум за рішенням суду (всі первинні платіжні документи із зазначенням дати, суми та призначення платежу) та інш.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Боржник вимоги суду, викладені в ухвалі від 18.06.2015 року, не виконав, витребувані судом документи, зокрема, довідки банків про рух (відсутність руху) грошових коштів на всіх розрахункових рахунках, довідки про наявність (відсутність) грошових коштів на всіх рахунках підприємства, всі документи, які підтверджують фінансове становище підприємства, баланс, звіт про фінансові результати роботи підприємства, - не надав.

Натомість стягувач надав суду копії балансів (звітів про фінансовий стан) на 31.12.2014р., звіт про фінансові результати за 2014 рік, проміжного балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.03.2015р., проміжного Звіту про фінансові результати за 3 місяці 2015 року, які свідчать про відсутність прибутку підприємства за вказані періоди.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

З вищевикладеного слідує, що надання відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом суду, а не обов'язком.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Як пояснив представник стягувача в судовому засіданні, на день розгляду заяви боржник не виконав рішення суду у справі, у т.ч. частково.

Боржник не надав суду доказів, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Тяжке фінансове положення, на яке посилається боржник як на підставу надання відстрочки, фактично наявне сьогодні не тільки у боржника, а й у всіх суб'єктів господарювання, в тому числі і стягувача.

Не виконання боржником своїх обов'язків перед стягувачем ускладнює фінансове положення стягувача, і він, в свою чергу, не виконує свої зобов'язання перед бюджетом та своїми контрагентами.

Звернувшись до суду з заявою про надання йому відстрочки виконання рішення суду, боржник таким чином намагається отримати згоду суду на невиконання рішення, що набрало законної сили, ще три роки.

Однак, приймаючи до уваги доводи боржника та стягувача, враховуючи усі вищевикладені обставини, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, суд вважає за можливе заяву боржника задовольнити частково, та надати відповідачу виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г на два місяці, до 30.08.2015 року, а в іншій частині - в задоволенні заяви відмовити, із вказаних вище підстав.

При цьому, суд звертає увагу боржника на те, що він після минування визначеного судом двомісячного строку відстрочки виконання постанови суду, не обмежений правом повторно звернутися до суду із заявою про надання відстрочки (або ж розстрочки) виконання судового рішення у даній справі, надавши відповіді докази на підтвердження своїх доводів.

Керуючись постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, ст. ст. 86, 121 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства „Мелітопольгаз" вих. № 1067 від 12.06.2015 року про відстрочку виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г, задовольнити частково.

Відстрочити виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2013 року у справі № 908/414/13-г на два місяці, до 30.08.2015 року.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підписана: 30.06.2015р.

Суддя Л.С. Місюра