ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р.Справа № 922/2735/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Страхової компанії "ERGO-Versicherung AG", Berlin
до 1. Київського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , м. Харків , 2. Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міністерства доходів і зборів у Харківській області, м. Харків
про визнання права власності та виключення майна з- під арешту
за участю представників сторін:

позивача - Грибенко Ю.П., дов. від 21.05.2012 року

відповідачів - 1. Барсегян А.О., дов. від 09.06.2015 року, 2. не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання права власності на автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, 2007 року випуску, чорного кольору за Страховою компанією "ERGO-Versicherung AG" (Charlottenstrabe 15, D-1-969, Berlin) та зобов*язання Київського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виключити автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, 2007 року випуску, чорного кольору з-під арешту та повернути його власнику -Страховій компанії "ERGO-Versicherung AG" без оплати за зберігання, передати уповноваженому представнику - Решко Стефану Стефановичу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник другого відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 14 травня 2015 року до суду повернулося повідомлення про вручення представнику другого відповідача судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/2735/15.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що другий відповідач - Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міністерства доходів і зборів у Харківській області належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та першого відповідача, судом встановлено наступне.

Належний на праві власності компанії "BMW Bank GmbH", Німеччинаґ. автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, останній німецький номерний знак B-SG 2300, 2007 року випуску, чорного кольору, було взято в лізинг фірмою "Schadex GBR".

14 липня 2010 року автомобіль було викрадено м. Берлін, у його користувача Ніколь Тідеман, про що було заявлено до поліції міста Берлін. На час викрадення автомобіля ним володіла на правах тимчасового користування (лізинга) компанія Schadex GBR" (Німеччина), власником автомобіля була компанія "BMW Bank GmbH" По факту крадіжки поліцією Німеччини було порушено кримінальну справу, автомобіль оголошено в міжнародний розшук Інтерпол.

Вказаний автомобіль на випадок крадіжки було застраховано в Страховій компанії "ERGO-Versicherung AG", Німеччина (позивача). Після настання страхового випадку, потерпілому, тобто компанії "BMW Bank GmbH", 10 вересня 2010 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 41848,74 євро. Після виплати відшкодування, відповідно до законодавства ФРН, параграфу 13 пункту 8 загальних Правил страхування право власності на вказаний автомобіль, перейшло до Страхової компанії. Відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право" до правовідносин по переходу права власності до позивача підлягає застосуванню законодавство Німеччини.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник вправі пред*явити позов про визнання за ним права власності у випадку коли його право не визнається іншою особою або у випадку втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У позивача відсутній документ що засвідчує його право власності (технічний паспорт на ім*я позивача), однак не через втрату, а з об*єктивних причин, через специфіку набуття ним права власності на автомобіль - в силу настання страхового випадку та переходу до нього права власності на підставі Закону.

Пізніше, каналами Інтерполу, власника через поліцію Німеччини було повідомлено про виявлення та затримання належного йому автомобіля на території України органами СБУ в Харківській області.

Автомобіль було виявлено на підробних документах із перебитим номером кузова, в результаті чого Харківською обласною митницею складено протокол про порушення митних правил № 089/80700/12 відносно громадянина Новікова Валерія Олексійовича. 31 травня 2012 року постановою Київського районного суду м. Харкова по адміністративній справі № 3/2018/3312/2012 за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил № 089/80700/12 відносно громадянина Новікова Валерія Олексійовича, автомобіль конфісковано в доход держави, як предмет порушення митних правил. При цьому, Київським районним судом м. Харкова встановлено, що спірний автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, останній німецький номерний знак B-SG 2300 розшукується правоохоронними органами Німеччини, як викрадений 14 липня 2010 року.

23 листопада 2012 року Харківською обласною митницею на підставі акту опису та арешту майна, а також відповідного акту прийому-передачі конфіскований автомобіль було передано зберігачу, визначеному державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській обалсті.

Станом на 24 квітня 2015 року виконавче провадження № 33456523 відносно Новікова Валерія Олександровича перебуває в провадженні Київського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, який і є його розпорядником.

Згідно постанови державного виконавця Київського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10 грудня 2014 року автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603 було передано на зберігання громадянину Артюшевському В.В.

Відповідно до статті 26 Конституції України прирівняно у правах іноземних юридичних та фізичних осіб з українськими юридичними та фізичними особами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено право іноземних юридичних осіб звертатися до судів України за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів на рівні з підприємствами і організаціями України.

Згідно статтей 386, 387 Цивільного кодексу України власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень його права власності.

Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Способи захисту права власності не обмежені.

Згідно частини 1 пункту 3 статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право", колізійна норма - це норма, що визначає право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправних відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права Закону України "Про міжнародне приватне право".

Згідно статті 39 Закону України "Про міжнародне приватне право" виникнення та припинення права власності визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Автомобіль було викрадено в Німеччині, тож право валсності на нього підлягає визначенню за законодавством Німеччини.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано. Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль було зареєстровано в Німеччині та його викрадення на території Німеччини право власності на нього підлягає визначенню відповідно до законодавства Німеччини.

Згідно параграфу 13 пункту 8 загальних Правил страхування транспортних засобів Німеччини, якщо викрадене майно протягом одного місяця з моменту отримання заяви на відшкодування (викрадення) буде повернуто назад, то застрахований зобов*язаний забрати його назад після закінчення цього терміну, право власності на автомобіль переходить до страховика, тобто до позивача.

Відповідно до частини 4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у випадках передбачених законодавством застосовує норми інших держав, в даному випадку Німеччини, оскільки така можливість прямо передбачена Законом України "Про міжнародне приватне право"

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позов про визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми сообами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підставою позову є обстивини, які підтверджують наявність у позивача права власності на майно. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання є підтвердження позивачем своїх прав на майно та спір між позивачем та відповідачем стосовно цього права. Отже, вирішення питання обґрунтованості вимог про визнання права власності знаходиться у безпосередньому зв*язку із встановлення наявності у особи, яка звернулася до суду, відповідних прав власника спірного майна.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно та про звільнення майна з-під арешту.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України в справах про виключення майна з опису № 6 від 27 серпня 1976 року в редакції Постанови Пленуму Верховного суду України № 15 від 25 травня 1998 року сама по собі вказівка у вироках (постановах) про звернення стягнення на конкретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє права зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред*явлення позову у порядку цивільного (господарського) судочинства. В даному випадку, при наявності постанови районного суду про конфіскацію та можливого рішення про виключення автомобіля з-під арешту та повернення власнику буде відсутня конкуренція судових рішень, оскільки постановою районного суду накладено стягнення у вигляді конфіскації майна на правопорушника за адміністративне правопорушення, а не на власника, який просить повернути автомобіль.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду України від 22 квітня 2013 року у справі №11/5005/9749/2012, в постанові Вищого господарського суду України від 02 квітня 2015 року у справі №11/5005/9749/2012, в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 22 грудня 2011 року у справі № 5027/893/2011 та в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2013 року у справі № 922/2782/13.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначає загальне правило щодо покладання судового збору на сторони.

Частиною 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону (стаття 19 Закону України „Про виконавче провадження").

Як вже було зазначено, станом на 24 квітня 2015 року виконавче провадження № 33456523 відносно Новікова Валерія Олександровича перебуває в провадженні Київського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, який і є його розпорядником.

Отже, відповідачі діяли в межах своїх повноважень та у їх діях відсутнє порушення, яке стало причиною для звернення позивача з відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для покладення судових витрат на відповідачів, оскільки останні у своїх діях не порушили чинного законодавства, з огляду на що вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 26, 41, 124, 129 Конституції України, статтями 386, 387, 392 Цивільного кодексу України, статтями 4, 39, 40 Закону України "Про міжнародне приватне право", статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження". статтею 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", параграфом 13 пунктом 8 загальних Правил страхування транспортних засобів Німеччини, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності на автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, 2007 року випуску, чорного кольору за Страховою компанією "ERGO-Versicherung AG" (Charlottenstrabe 15, D-1-969, Berlin).

Зобов*язати Київський Відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виключити автомобіль BMW X5, кузов WBAFF41070L058603, 2007 року випуску, чорного кольору з-під арешту та повернути його власнику -Страховій компанії "ERGO-Versicherung AG" без оплати за зберігання, передати уповноваженому представнику - Решко Стефану Стефановичу.

Повне рішення складено 01.07.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець