ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 5017/3397/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Ходаківської І.П.
суддівСибіги О.М., Фролової Г.М. (доповідача)
за участю представників:
позивачаЗінченко І.Ю., дов. від 19.12.14
відповідачів1) не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином) 2) Манів Д.Р., дов. від 08.06.15
третіх осіб1) не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином) 2) Хлопко В.Ф., дов. від 12.01.15
Генеральної прокуратури України Савицька О.В., посв. №015584
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуЗаступника прокурора Одеської області
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 10.12.13
у справі№5017/3397/2012 господарського суду Одеської області
за позовомЧорноморського транспортного прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України
до1. Іллічівської міської ради, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліман"
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:1. Державного підприємства "Морська аварійно-рятувальна служба", 2. Державного підприємства "Чорноморсько-Азовське виробниче експлуатаційне Управління морських шляхів"
провизнання недійсним договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Чорноморський транспортний прокурор з нагляду за додержанням законів в транспортній сфері Одеській області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Іллічівської міської ради про визнання протиправним та недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,0400 га за адресою м. Іллічівськ, сел. Олександрівка, вул. Судноремонтна (район ДП "Черазморшлях"), укладеного між ТОВ "Ліман" та Іллічівською міською радою, скасування рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 24.10.2008 року № 485/18-V про передачу в оренду ТОВ "Ліман" земельної ділянки площею 0,0400 га. Позовні вимоги мотивовані, зокрема, тим, що постанова Іллічівського міського суду, на підставі якої Іллічівською міською радою затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду земельну ділянку ТОВ "Ліман" скасовано, що є підставою для скасування спірного рішення Іллічівської міської ради та визнання протиправним і недійсним договору оренди спірної земельної ділянки; спірне рішення та договір порушують права третіх осіб на дану земельну ділянку. Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2013 до участі в справі залучено іншого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліман".

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.09.2013 у справі №5017/3397/2012 (судді: Зайцев Ю.О. - головуючий, Меденцев П.А., Щавинська Ю.М.) позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 24.10.2008 №485/18-V "Про передачу в оренду товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Ліман" земельної ділянки площею 0,0400 га. Визнано недійсним укладений 09.09.2009 між Іллічівською міською радою Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Ліман" договір оренди землі - земельної ділянки, кадастровий №030010118, розташованої за адресою: м. Іллічівськ, сел. Олександрівка, вул. Судноремонтна (район ДП "Черазморшлях"), зареєстрований у Одеській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 29.09.2009 №24. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення винесено з порушенням норм чинного на той час законодавства, оспорюваний договір укладено сторонами з порушенням вимог законодавства, що є підставою для скасування рішення та визнання недійсним договору, укладеного на виконання зазначеного рішення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2013 (судді: Бойко Л.І. -головуючий, Величко Т.А., Таран С.В.) рішення господарського суду Одеської області від 24.09.2013 у справі №5017/3397/2012 скасовано, у позові відмовлено. Господарський суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з того, що на момент винесення спірного рішення та укладання договору оренди набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", відповідно до якого у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність належних доказів в підтвердження порушення прав третіх осіб на спірну земельну ділянку.

Не погоджуючись з постановою суду, Заступник прокурора Одеської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову у справі скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заявник, зокрема, зазначає, що судом апеляційної інстанції не було належним чином досліджено матеріали справи, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліман" надало відзив на касаційну скаргу та додаткові пояснення до відзиву та просить постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Іллічівська міська рада надала заперечення на касаційну скаргу та просить постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Фролової Г.М., пояснення представників сторін, третьої особи та Генеральної прокуратури України, присутніх у судових засіданнях, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм чинного законодавства та доводи касаційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Як встановлено судом, рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 18.05.2004 Товариству з обмеженою відповідальністю "Лиман" було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,04 га для розташування складської бази за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Чоразморшлях") для подальшої передачі в короткострокову оренду - терміном на 5 років.

Також установлено, що 28.09.2007 Товариством з обмеженою відповідальністю "Лиман" був одержаний висновок державної землевпорядної експертизи, відповідно до якого Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування складської бази ТОВ "Ліман" в короткострокову оренду терміном на 5 років за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Чоразморшлях") відповідає вимогам чинного земельного законодавства України та нормативно-технічних документів.

Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 25.07.2008 №456/71-У Товариству з обмеженою відповідальністю "Лиман" було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,04 га для розташування складської бази за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Чоразморшлях") для подальшої передачі в короткострокову оренду - терміном на 5 років, у зв'язку з набуттям права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, виключно на умовах аукціону.

Судами зазначено, що постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2008 визнано протиправним рішення Іллічівської міської ради від 25.07.2008 №456/71-V, яким позивачу було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки строком на 5 років, пл.. 0,0400 га для розташування складської бази за адресою: м. Іллічівськ, сел. Олександрівка, вул. Судноремонтна. Зобов'язано Іллічівську міську раду прийняти рішення по затвердженню проекту землеустрою щодо відведення позивачу зазначеної земельної ділянки та зобов'язано заключити договір оренди і провести державну реєстрацію цього договору.

Рішенням сесії Іллічівської міської ради від 24.10.2008 №485/18-V затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування складської бази ТОВ "Ліман" у короткострокову оренду на 5 років, за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Черазморшлях"). Передано ТОВ "Лиман" із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення м. Іллічівська у короткострокову оренду на 5 років, земельну ділянку площею, 0,0400га для розташування складської бази за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Черазморшлях"). ТОВ "Лиман" зобов'язано в установленому законом порядку оформити договір оренди вказаної земельної ділянки.

09.09.2009, на підставі рішення сесії Іллічівської міської ради від 24.10.2008 №485/18-V між Іллічівською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лиман" було укладено договір оренди землі.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2011 по справі 2-а-128/08/1511 постанову Іллічівського міського суду Одеської області у справі №2а-128/08 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ТОВ "Ліман" відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду у даній справі є вимога Чорноморського транспортного прокурора з нагляду за додержанням законів в транспортній сфері Одеській області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним та недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,0400 га за адресою м. Іллічівськ, сел. Олександрівка, вул. Судноремонтна (район ДП "Черазморшлях"), укладеного між ТОВ "Ліман" та Іллічівською міською радою, скасування рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 24.10.2008 №485/18-V про передачу в оренду ТОВ "Ліман" земельної ділянки площею 0,0400 га.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий господарський суд виходив, зокрема, з того, що спірне рішення було прийнято на підставі постанови Іллічівського міського суду від 19.09.2008, яка скасована постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2011 по справі № 2-а-128/08/1511. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 24.10.2008 №485/18-V про надання земельної ділянки в оренду було прийнято з порушенням приписів статті 124 Земельного кодексу України щодо необхідності проведення земельних торгів. Серед іншого, місцевий господарський суд зазначив також і про інші порушення чинного законодавства, зокрема, про те, що договір не підписаний міським головою та не затверджений на пленарному засіданні ради, у договорі не має плану або схеми земельної ділянки, акта приймання-передачі об'єкта оренди, проекту відведення земельної ділянки, акт встановлення в натурі меж земельної ділянки від не містить позначки прибережної захисної смуги Сухого Лиману; спірний договір порушує права третіх осіб на земельну ділянку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд апеляційної інстанції зазначив про те, що 14.10.2008 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", відповідно до якого у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Враховуючи, що дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки був наданий ТОВ "Ліман" у 2004 році, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку Іллічівської міської ради при прийнятті спірного рішення. Водночас, суд зазначив про те, що матеріалами справи не підтверджено будь-яких прав третіх осіб на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки у справі судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням сесії Іллічівської міської ради від 24.10.2008 №485/18-V затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування складської бази ТОВ "Ліман" у короткострокову оренду на 5 років, за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Черазморшлях"). Передано ТОВ "Лиман" із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення м. Іллічівська у короткострокову оренду на 5 років, земельну ділянку площею, 0,0400га для розташування складської бази за адресою: м. Іллічівськ сел. Олександрівка вул. Судоремонтна (район ДП "Черазморшлях"). ТОВ "Лиман" зобов'язано в установленому законом порядку оформити договір оренди вказаної земельної ділянки.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Іллічівською міською радою рішення про передачу в оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі в оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Отже, колегія судів касаційної інстанції зазначає, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14.

Водночас, зі змісту статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" (у відповідній редакції) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 14 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону (у редакції на дату укладання договору) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина 2 цієї статті).

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом (частина 4 статті 15 Закону у відповідній редакції).

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 2.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону. Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Однак, при прийнятті рішення та постанови судами попередніх інстанцій по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Таким чином, не врахування зазначених вище законодавчих приписів та не встановлення господарськими судами обставин, які мають суттєве значення у справі є порушенням приписів Господарського процесуального кодексу України і виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування норм матеріального права при вирішенні спору.

Відтак, доводи касаційної скарги частково підтвердженні матеріалами справи. Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Разом з цим, до повноважень касаційної інстанції віднесено скерування справи на новий розгляд за результатами розгляду касаційної скарги. Порушення судами процесуальних норм, та не з'ясування обставин від яких залежить законність рішення у спорі є підставою для скасування переглянутих судових актів та скерування справи для нового розгляду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.13 у справі №5017/3397/2012 господарського суду Одеської області та рішення господарського суду Одеської області від 24.09.2013 у даній справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий І.Ходаківська

Судді О.Сибіга

Г.Фролова