ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 р. Справа № 923/821/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом прокурора м.Херсона в інтересах держави в особі

позивача-1: Херсонської міської ради Херсонської області, м. Херсон

позивача-2: Управління освіти Херсонської міської ради, м. Херсон

до відповідача-1: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

відповідача-2: Управління комунальної власності Херсонської міської ради, м. Херсон

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути майно

за участю прокурора - Глушак В.П., службове посвідчення № 023989 від 31.12.2013 року;

та представників сторін:

від позивача - 1 - не прибув;

від позивача - 2 - ОСОБА_2, представник, дов. № 499/01-32 від 30.03.2011 року;

від відповідача - 1 - ОСОБА_3, представник, договір про надання юридичних послуг від 08.06.2015 року, ордер серія ХС № 003282 від 10.06.2015 року; посвідчення адвоката від 17.12.2007 року;

від відповідача - 2 - ОСОБА_4, представник, дов. № 01 від 05.01.2015 року, посвідчення серія А №248 від 20.01.2015 року.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Прокурор м. Херсона звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Херсонської міської ради (Позивач-1) та Управління освіти Херсонської міської ради(Позивач-2)з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Відповідач-1), Управління комунальної власності Херсонської міської ради (Відповідач-2) про визнання недійсним договору оренди комунального майна міської територіальної громади №1435 від 04.03.2014 року, укладений між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 як орендарем. Також прокурор просить зобовязати ФОП ОСОБА_1 повернути управлінню комунальної власності Херсонської міської ради приміщення Херсонського фізико-технічного ліцею при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті Херсонської міської ради загальною площею 8,8 кв. м вартістю 19390,80 грн, яке передано за актом приймання-передачі від 18.06.2008 року.

Як на підстави позовних вимог прокурор посилається на наступні обставини.

На думку прокурора спірний договір суперечить статтям 203, 215 ЦК України, ст.63 Закону України «Про освіту», ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», оскільки орендоване приміщення загальноосвітнього навчального закладу використовується з метою, не повязаною з діяльністю загально освітнього навчального закладу. Зазначений договір укладений без згоди власника та погодження управління освіти Херсонської міської ради, тому на думку прокурора є недійсним.

В судовому засіданні, прокурор підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

Позивач-1,Херсонська міська рада, належним чином повідомлена про час дату й місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила,свою позицію стосовно позовних вимог не висловила, відзиву на позов не подала.

Позивач-2Управління освіти Херсонської міської ради надало відзив на позовну заяву згідно якого просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Крім того, в судовому засіданні представник Позивача-2 зазначила, що позов підлягає задоволенню у звязку з тим, що порушується учбовий процес

Відповідач-1 позовних вимог не визнає, зазначає, що використання відповідної частини нежитлових приміщень під відділ з торгівлі канцелярськими товарами не є порушенням п. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", оскільки згідно листів директора Херсонського фізико-технічного ліцею №63 від 04.04.2014 року, №33 від 04.03.2015 року частина холу, яка орендується ФОП ОСОБА_1 є підсобним приміщенням загальногосподарського призначення та не використовується в навчально-виховному процесі. Посилається на ст. 61 Закону України "Про освіту", частини. 1 та 4 якої передбачають, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Відповідно до цього вказує на те, що частина холу є приміщенням загально-господарського призначення і користування та ніякого відношення до приміщень, які призначені і використовуються до навчального процесу немає, отже спірним правочином жодним чином не порушуються права та інтереси позивачів в інтересах яких заявлено позов прокурором.

Також Відповідач-1 посилається на ч. 2 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" та зазначає, що не можуть бути обєктами оренди згідно ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону, обєкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч.2 ст. 5 Закону, а оскільки ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна дає визначення обєкту приватизації окреме визначене майно, а не частина холу, площею 8,8 кв м., то вважає, що предметом спірного договору не є обєкт освіти або окреме індивідуально визначене майно, а є лише частиною приміщення, що виключає можливість застосування до нього обмежень визначених зазначеним Законом.

Відповідач-2 у відзиві на позов зазначив, що частина фойє є приміщенням загально-господарського призначення і користування та ніякого відношення до приміщень, які призначені і використовуються для навчального процесу немає.

Також Управління комунальної власності зазначає, що предявлений позов не відповідає інтересам міської територіальної громади з огляду на такі негативні наслідки як втрата коштів, які надходять до державного бюджету внаслідок припинення договірних відносин з орендарем, виникнення соціальної напруженості, викликаної незручністю розташування ліцею відносно обєктів торгівлі канцелярськими товарами. Враховуючи викладене просить суд розглянути спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з протоколом постійно діючої комісії з питань оренди обєктів комунальної власності Херсонської міської територіальної громади від 28.02.2014 року № 73, затвердженого наказом начальника управління комунальної власності від 28.02.2014 року № 76, частину холу будинку № 39 по вал Залаегерсег в м. Херсоні загальною площею 8, 8 кв м. Херсонського фізико-технічного ліцею при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті Херсонської міської ради вирішено передати в оренду Позивачу для розміщення відділу з торгівлі канцелярськими товарами.

На підставі вказаного протоколу, 04.03.2014 року між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1, як орендарем укладено договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 1435.

Згідно розділу 1 вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування частину холу будинку № 39 по вул. Залаегерсег в м. Херсоні для розміщення відділу з торгівлі канцелярськими товарами.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про освіту» місцеві органи державної влади та місцевого самоврядування забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріально-технічної бази та господарське обслуговування.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Додатковими джерелами фінансування є, в тому числі доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнань.

Крім того, у відповідності до ч .2 п.8 Постанови КМ України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», навчальні заклади мають право надавати інші послуги: 2) надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що частина холу, яка орендується ФОП ОСОБА_1 є підсобним приміщенням загальногосподарського призначення та не використовується в навчально-виховному процесі. Вищевказане підтверджується листами директора Херсонського фізико-технічного ліцею № 63 від 04.04.2014 року, № 33 від 04.03.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до приписів ч.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9 - вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п. 2 .10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Таким чином, враховуючи положення постанов вказаних пленумів Верховного Суду України та Вищого господарського суду України вимога про визнання правочину недійсним, якщо позивач не є стороною спірного правочину, може бути заявлена позивачем, або у даному випадку прокурором в інтересах позивача, права та інтереси якого дійсно порушені укладеним правочином.

Але в даному випадку, з урахуванням матеріалів та фактичних обставин справи не вбачається порушення прав та охоронюваних законом інтересів Херсонської міської ради чи управління освіти Херсонської міської ради в чиїх інтересах заявлено позов прокурором.

Згідно ст. 1 Закону України „Про місцеве самоврядування" територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Особи, які навчаються у Херсонському фізико-технічному ліцеї, їхні батьки, також є членами територіальної громади м. Херсона. Як вище зазначено, частина холу, яка орендується ФОП ОСОБА_1 у приміщенні вказаного ліцею, є підсобним приміщенням загальногосподарського призначення та не використовується в навчально-виховному процесі, що підтверджується листами директора ліцею.

ФОП ОСОБА_1 орендував частину холу площею 8,8 кв м., яка є предметом оспорюваного договору, ще з 18.06.2008 року на підставі відповідного договору оренди, строк якого продовжувався відповідно до законодавства. Доказів того, що існували спори стосовно попереднього договору оренди (від 18.06.2008 року) господарському суду не надано, що свідчить про те, що орендуючи частину холу, Відповідач-1 не порушував прав та інтересів позивачів.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про освіту» - забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та виховання у навчальних закладах покладається на їх власника або уповноважений ним орган, керівника навчального закладу.

У відповідності до п.1.6, 1.9 Статуту Херсонського фізико-технічного ліцею навчальний заклад має створити безпечні умови освітньої діяльності, створити умови для оволодіння системою наукових знань.

Згідно витягу з протоколу № 5 загальних батьківських зборів ліцею від 17.01.2014 року вбачається, що на вказаних зборах 500 осіб батьків учнів ліцею проголосували за те, щоб ухвалити письмове звернення до міської адміністрації щодо продовження роботи кіоску «Канцелярські товари», як такого, що забезпечує потреби учнів на високому рівні.

Зазначені факти підтверджуються листами директора ліцею №32 від 17.02.2014 року, №129 від 17.06.2015 року, де чітко зазначено, що асортимент товарів, які продаються в кіоску ФОП ОСОБА_1 погоджений з адміністрацією навчального закладу, необхідний для належного забезпечення навчально-виховного процесу та є додаткової гарантією безпеки учнів.

Таким чином, з вказаного вбачається, що укладення спірного договору оренди від 04.03.2014 року частини холу площею 8,8 кв метрів з ФОП ОСОБА_1, не тільки не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а навпаки сприяє здійсненню законних прав членів територіальної громади учнів та батьків учнів Херсонського фізико-технічного ліцею при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті Херсонської міської ради.

Крім того, прокурор в позові не зазначив, які саме та яким чином порушуються права та інтереси Херсонської міської ради чи управління освіти Херсонської міської ради.

Як зазначено вище, Херсонська міська рада не висловила своєї позиції стосовно позовних вимог. Разом з тим, з наданої прокурором до позову копії листа Херсонської міської ради від 12.05.2015 року «Про надання інформації» видно, що Позивач-1 не вбачає в укладенні спірного договору порушення своїх прав, а навпаки вважає, що передача частини приміщення в оренду не порушує прав дітей на освіту.

Управління комунальної власності, яке є структурним підрозділом Херсонської міської ради та уповноважене на укладення угод щодо обєктів комунальної власності Херсонської міської ради, погодилось та уклало спірний договір оренди з Відповідачем-1. Отже фактично дії Позивача-1 в інтересах якого подано позов, свідчать про те, що його права ніяким чином не порушені.

Стосовно інтересів Позивача-2 управління освіти Херсонської міської ради, суд зазначає, що в позові не наведено доказів порушення його прав. Хоча в судовому засіданні представник Позивача-2 зазначила, що позов підлягає задоволенню у звязку з тим, що порушується учбовий процес, доказів або доводів, які б це доводили Позивачем-2 не наведено.

Доказів які б підтверджували, що у звязку з укладенням спірного договору порушується учбовий процес не надано, навпаки, укладення договору було підтримано самим учбовим закладом, а також батьками учнів, які в ньому навчаються.

Крім того з наданої Позивачем-1 до матеріалів справи фототаблиці вбачається, що в наданій в оренду частині приміщення дійсно здійснюється торгівля канцтоварами, зошитами та підручниками, тобто товарами, які можуть бути необхідними для забезпечення учбового процесу.

Посилання ж прокурора на те, що під час укладення договору від 04.03.2014 року не було отримано погодження Управління освіти Херсонської міської ради є безпідставним, оскільки, як вказано вище, договір з Відповідачем-1 укладено структурним підрозділом Херсонської міської ради Управлінням комунальної власності, яке уповноважене на укладення правочинів з оренди комунального майна. Крім того, укладення даного договору здійснено з дотриманням Положення про порядок передачі в оренду обєктів комунальної власності Херсонської міської територіальної громади, яке затверджене рішенням Херсонської міської ради № 95 від 28.01.2011 року.

З огляду на те, що спірним правочином не порушуються права та охоронювані законом інтереси позивачів, суд приходить висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди в повному обсязі.

Також господарський суд зазначає, що згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 759, ч. 3 ст. 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Вказані особливості встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з ч. 2 ст. 4 якого не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна". Згідно з положеннями вказаної норми приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства; загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Частина 1 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" дає визначення обєкту приватизації окреме індивідуальне визначене майно. Частина холу, площею 8,8 кв. м., як зазначено в оспорюваному Договорі, не є обєктом освіти, або окремим індивідуально визначеним майном освітнього закладу, а це лише частина приміщення, що виключає можливість застосування до нього обмежень визначених вищезазначеними нормами законодавства.

Доказів, які дають підстави вважати частину холу, площею 8,8 кв. м обєктом освіти чи окремим індивідуально визначеним майном, яке не може бути обєктом оренди згідно ст. 4 Законом України "Про оренду державного та комунального майна", господарському суду не надано, у звязку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди від 04.03.2014 року задоволенню не підлягають, суд також відмовляє в задоволенні позову прокурора в частині вимог щодо зобовязання Відповідача-1 повернути приміщення загальною площею 8,8 кв. м, яке передано за актом приймання передачі від 18.06.2008 року.

На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 30.06.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова