номер провадження справи 20/120/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 Справа № 908/3043/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ІСТ ЛТД (69006, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 5)

про стягнення суми 302 461,84 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. № 2390-К-О від 15.07.2014 р.);

Від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 302461,84 грн. - заборгованості за договором б/н від 08.10.2013 р., із яких: 153677,48 грн. - заборгованість за кредитом, 99240,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 49544,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.05.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3043/15, справі присвоєно номер провадження 20/120/15, справу призначено до розгляду на 03.06.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 25.06.2015 р.

25.06.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням письмових пояснень, які надійшли до суду 27.05.2015 р., 08.06.2015 р. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача суму 153677,48 грн. - заборгованість за кредитом, 99240,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 49544,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позов обґрунтовано ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 198 Господарського кодексу України.

У судові засідання відповідач не зявився. Ухвали суду направлялися на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та в Спеціальному витязі з ЄДРЮОтаФОП станом на 03.06.2015 р.: 69006, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 5. Ухвали суду повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення звязку про вибуття організації. У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 розяснено, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач причини неявки в судові засідання не повідомив. Будь-яких документів, заяв, клопотань, у т.ч. письмового відзиву, від відповідача до суду не надходило.

Суд визнав можливим розглянути справу в порядку ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ІСТ ЛТД» звернулося до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (позивач, банк) із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та заявою про відкриття рахунку.

В заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Клієнт висловлює свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, клієнт засвідчує згоду на ведення ПАТ КБ «Приватбанк» документообігу, у т.ч. підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, що отримано в порядку, який передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Своїм підписом клієнт приєднався і зобовязався виконувати умови, що викладено в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_2 - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/СМС-ресурс, зазначений банком).

Таким чином, між сторонами у справі укладено договір банківського обслуговування № б/н від 08.10.2013 р. Згідно з заявою відповідача йому було відкрито позивачем поточний рахунок 9276 в український гривні.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

У пункті 3.2.2.1 Умов встановлено, що кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів і винагороди в обумовлені договором строки.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним із моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Із змісту укладеного сторонами договору № б/н від 08.10.2013 р. слідує, що він є фактично змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, тобто між сторонами по суті виникли правовідносини кредитування шляхом надання Банком у користування Клієнта кредитних коштів, що містяться на відкритому банківському поточному рахунку.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 параграфа 1 глави 71 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 3.1.1.73, 3.1.1.74, 3.1.1.76.2 Умов банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобовязань по господарським договорам, які укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом та банком (далі послуга). Послуга надається банком у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі «гарантований платіж» чи «заявка»), згідно якої клієнт-платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. У разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування Інтернет-клієнт-банк «Приват24» подає банку заявку на договірне списання коштів по встановленій формі. Якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платнику кредит у розмірі, передбаченому в заявці (у межах встановленого ліміту) шляхом їх зарахування на рахунок 3648. Порядок надання банком кредиту та порядок його погашення платником здійснюється згідно з п. 3.2.2 Умов та правил надання кредиту.

Позивачем надано до матеріалів справи виписку по рахунку № 9276, відкритому відповідачу, яка свідчить, зокрема, що з 19.10.2013 р. відповідач почав користуватися послугою «гарантований платіж», прострочена заборгованість зявилася 14.02.2014 р., загальна сума отриманих і не повернутих кредитних коштів склала 153677,48 грн. У матеріалах справи маються роздруковані заявки відповідача на гарантований платіж із зазначенням сум, які відповідач перераховував третім особам.

Згідно з п. 3.2.2.2 Умов строк повернення кредиту зазначений в заявці (платіжному дорученні). У разі порушення клієнтом будь-якого зобовязання, передбаченого даним договором, банк, починаючи з 91-го дня порушення, має право змінити умови даних Умов, встановивши інший строк повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту письмове повідомлення.

Судом встановлено, що на адресу Відповідача 27.03.2015 р. Банком направлено претензію № 31021ZPONS0HS від 23.03.2015 р. про сплату простроченої заборгованості за тілом кредиту та за процентами. Відповідь на претензію відповідач не надав, суму 153677,48 грн. отриманих кредитних коштів позивачу не повернув.

Згідно з наданим позивачем розрахунком та випискам по рахунку відповідачу нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 99240,27 грн. за загальний період із 14.01.2014 р. по 06.04.2015 р. Відповідачу на залишок заборгованості по тілу кредиту за період з 14.01.2014 р. по 14.02.2014 р. нараховані проценти по процентній ставці 28% річних, за період з 04.03.2015 р. по 06.04.2015 р. нараховані проценти по процентній ставці 56% річних. Заборгованість по процентам становить суму 99240,27 грн.

Згідно з п. 3.2.2.6.2 відповідач зобовязався сплатити проценти та винагороди за користування кредитом згідно з п.п. 3.2.2.9, 3.2.2.10 договору.

Відповідно до п. 3.2.2.2 Умов у період із дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 р. клієнт за користування кредитом сплачує банку проценти в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 р. клієнт за користування кредитом сплачує банку проценти в розмірі 36% річних від суми заборгованості. В разі непогашення заборгованості клієнтом по кредиту в строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту вважається простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт сплачує проценти в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, виписки по рахунку відповідача, прострочена заборгованість зявилася 14.02.2014 р.

Відповідач зазначену суму заборгованості по процентам не сплатив. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам в розмірі 99240,27 грн. є правильним, вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 49544,09 грн. Відповідно до пояснень позивача, та виписки по рахунку, за період із 01.08.2014 р. по 06.04.2015 р. на суму заборгованості по тілу кредиту, процентам була нарахована пеня в загальній сумі 49544,09 грн. Пеня за порушення зобовязання щодо строків повернення кредиту становить 33987,55 грн., пеня за порушення зобовязання щодо сплати процентів за користування кредиту становить 15556,54 грн.

Відповідно до п. 3.2.2.10.1,10.4 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт виплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування неустойки здійснюється протягом 15 років із дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане клієнтом.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з п. 3.2.2.10.7 Умов строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів по даному договору встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобовязань із повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитними коштами. Розрахунок пені здійснений позивачем правильно. З відповідача на користь позивача стягується пеня в сумі 49544,09 грн.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Відповідач отримання кредитних коштів не заперечив, доводи позивача не спростував, доказів погашення заборгованості суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», заявлені до ТОВ «Компанія ІСТ ЛТД», суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню з підстав, що викладені вище.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ІСТ ЛТД» (69006, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) заборгованість у сумі 302461 (триста дві тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 84 коп. за договором б/н від 08.10.2013 р. (із яких: 153677 (сто пятдесят три тисячі шістсот сімдесят сім) грн. 48 коп. заборгованість за кредитом, 99240 (девяносто девять тисяч двісті сорок) грн. 27 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 49544 (сорок девять тисяч пятсот сорок чотири) грн. 09 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором), судовий збір у розмірі 6049 (шість тисяч сорок девять) грн. 24 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено 30 червня 2015 р.

Суддя Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.