УХВАЛА

29.04.2015Справа № 5011-54/14342-2012

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА"

доВідкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 46149, 42 грн.

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони у справі.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: не з'явились;

від відповідача: Чала І.М. - представник за дов.

від заявника: Капля А.С. - представник за дов.

Встановив :

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.11.2012 р. по справі № 5011-54/14342-2012 (суддя Шкурдова Л.М.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" 45 639грн. 42коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 591,63 грн. витрат по сплаті судового збору, про що було видано відповідний наказ суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2015 розгляд заяви про заміну сторони у справі №5011-54/14342-2012 призначений на 06.04.2015.

Ухвалою від 06.04.2015 розгляд заяви відкладено на 29.04.2015.

Заявник звернувся до суду із даною заявою, оскільки вважає себе правонаступником ВАТ "НАСК "Оранта" за договором №2503 від 25.03.2014 про відступлення права вимоги.

У письмових поясненнях відповідач заперечив проти заяви, з тих підстав, що ТДВ "Наста" не зверталось до виконавчої служби у відповідності до положень ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження", таким чином станом на 25.03.2014 (дата підписання договору №2503 про відступлення права вимоги) ТДВ "Наста" не мав права реалізовувати свої повноваження як стягував за виконавчим документом у судовій справі №5011-54/14342-2012, оскільки пропущений річний строк звернення з виконавчим документом до виконавчої служби.

Дослідивши подані документи та матеріали справи і заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

25.03.2014 між ТОВ "Страхова компанія "НАСТА" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги №2503, за умовами якого первісний передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

За умовами цього Договору, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання цього договору та після зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли в наслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором. На підтвердження виконання п. 4.2 Договору, заявник надав суду належним чином засвідчену копію платіжного доручення №408 від 27.03.2014 на суму 278 670,58 грн. До матеріалів справи додані акт приймання-передачі від 27.03.2014 підписаний сторонами Договору та скріплений печатками.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Встановлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося після ухвалення судового рішення.

У зв'язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язково тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Однак, слід зазначити, що після закінчення розгляду справи чинним законодавством передбачено заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні, а не у справі, розгляд якої закінчився.

З матеріалів справи вбачається, що наказ господарського суду міста Києва від 20.11.2012 про примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.11.2012 не перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби, а державним виконавцем не вчиняються дії, що спрямовані на примусове виконання рішення у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про не обґрунтованість поданої заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Враховуючи викладене та керуючись ст. 86 ГПК України, ст.ст. 378, 512, 514 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони у справі.

Суддя М.Є. Літвінова