ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 р. Справа№ 914/1326/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТТ", м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Секюріті", м. Львів

про стягнення заборгованості.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Секюріті" про стягнення 30 477, 34 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.04.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.05.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав зазначених у відповідних ухвалах суду.

В попереднє судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України, на адресу зазначено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про державну реєстрацію.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОТТ" (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Секюріті" (надалі - відповідач) про стягнення 30 477, 34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 01.09.2013 р. між ним та відповідачем був укладений договір поставки № 89 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язується поставити, а відповідач зобов'язується прийняти, для реалізації, труби та фітинги сантехнічного призначення, партіями в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами та визначеними в рахунках - фактурах до цього договору, які є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.1 договору, сума договору складається із загальної вартості товару, що постачається по видатковим накладним, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.1 договору сплата за товар за даним договором провадиться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в строк - 14 календарних днів в сумі зазначеної в рахунках.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 50 175, 83 грн., що підтверджується видатковими накладними від 11.09.2013 р. № 000000734; від 17.09.2013 р. № 000000757; від 04.10.2013 р. № 000000850; від 08.10.2013 р. № 000000852.

Однак відповідач за поставлений товар, згідно видаткових накладних від 11.09.2013 р. № 000000734 та від 17.09.2013 р. № 000000757 здійснив оплату частково в розмірі 19 000, 00 грн., а згідно видаткової накладної від 08.10.2013 р. № 000000852 взагалі не розрахувався, тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 30 402, 38 грн.

22.07.2014 р. позивач на адресу відповідача надіслав акт звірки розрахунків, який залишився не підписаний з боку відповідача.

03.02.2015 р. на адресу відповідача була надіслана позивачем вимога про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 30 402, 38 грн., яку останній просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача, на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних в розмірі 74, 96 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 01.09.2013 р. між сторонами був укладений договір поставки № 89, відповідно до умов якого позивач зобов'язується поставити, а відповідач зобов'язується прийняти, для реалізації, труби та фітинги сантехнічного призначення, партіями в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами та визначеними в рахунках - фактурах до цього договору, які є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.1 договору, сума договору складається із загальної вартості товару, що постачається по видатковим накладним, які є невід'ємною частиною договору.

Факт поставки товару позивачем відповідачу на загальну суму 50 175, 83 грн. підтверджується видатковими накладними від 11.09.2013 р. № 000000734; від 17.09.2013 р. № 000000757; від 04.10.2013 р. № 000000850; від 08.10.2013 р. № 000000852.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Сторони в п. 4.1 договору погодили, що сплата за товар за даним договором провадиться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в строк - 14 календарних днів в сумі зазначеної в рахунках.

В порушення умов договору відповідач за поставлений товар, згідно видаткових накладних від 11.09.2013 р. № 000000734 та від 17.09.2013 р. № 000000757 здійснив оплату частково в розмірі 19 000, 00 грн., а згідно видаткової накладної від 08.10.2013 р. № 000000852 взагалі не розрахувався, тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 30 402, 38 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2015 р. суд зобов'язав позивача надати докази отримання відповідачем товару згідно накладної від 17.09.2013 р. № 000000757, оскільки вказана накладна відповідачем не підписана.

У зв'язку з неможливістю надати вказані вище докази, за клопотанням позивача, суд в ухвалі від 18.05.2015 р. та від 08.06.2015 р. зобов'язав Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області надати господарському суду інформацію, а саме: чи відобразило ТзОВ "Секюріті" (ідентифікаційний код 37073247) в реєстрі отриманих податкових накладних податкову накладну від 13.09.2013 р. № 59 (реєстраційний номер , доставлено до ДПА України 25.09.2013 р. о 17:13:04) та податкову накладну від 17.09.2013 р. № 78 (реєстраційний номер , доставлено до ДПА України 30.09.2013 р. о 15:06:40), які були видані ТзОВ "ЛОТТ" (ідентифікаційний код 31908069)?; чи включило ТзОВ "Секюріті" (ідентифікаційний код 37073247) до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 166, 68 грн. згідно податкової накладної від 13.09.2013 р. № 59 (реєстраційний номер , доставлено до ДПА України 25.09.2013 р. о 17:13:04) та 2 800, 00 грн. згідно податкової накладної від 17.09.2013 р. № 78 (реєстраційний номер , доставлено до ДПА України 30.09.2013 р. о 15:06:40), всього 2 966, 68 грн., у зв'язку з придбанням у ТзОВ "ЛОТТ" (ідентифікаційний код 31908069) товарів на підставі видаткової накладної від 17.09.2013 р. № 000000757 на суму 17 800, 08 грн.?

18.06.2015 р. на адресу суду надійшов лист від Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області в якому інспекція повідомила про те, що відповідач в реєстрі отриманих податкових накладних від 21.10.2013 р. № відобразив податкову накладну від 17.09.2013 р. № 78 та включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 166, 68 грн., згідно з податковою накладною від 17.09.2013 р. № 78, тобто підтвердила факт відображення відповідачем господарської операції пов'язаної з придбанням у ТзОВ "ЛОТТ" товарів на підставі видаткової накладної від 17.09.2013 р. № 000000757 на суму 17 800, 08 грн.

Оскільки, представник відповідача в судові засідання не з'явився, доказів погашення заборгованості за поставлений йому товар не представив, позовні вимоги не заперечив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 30 402, 38 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної статті позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 74, 96 грн., щодо яких суд вважає, що їх розрахунок проведено вірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та додатково просить стягнути 484, 43 грн. витрат пов'язаних з явкою представника позивача в судове засідання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. Частиною 2 п. 6.3 вказаної постанови передбачено, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В п. 5.1 договору про надання правової допомоги від 26.01.2015 р., укладеного між позивачем та АО «Юридична компанія «Лекс Ноледж» сторони договору погодили, що гонорар є єдиною формою отримання компанією винагороди за надання правової допомоги клієнтові. Фактичні витрати (витрати на відрядження, копіювання документів, вартість експертизи, вартість поштових відправлень тощо) погашається клієнтом на підставі окремого рахунку.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати позивача (платіжне доручення про сплату позивачем витрат в розмірі 484, 43 грн.), пов'язані з явкою представника у судове засідання, тому суд відмовляє позивачу у їх відшкодуванні. Витрати понесені позивачем на оплату послуг адвоката в розмірі 5 000, 00 грн. документально підтвердженні (платіжне доручення від 09.04.2015 р. № 210), а тому підлягають відшкодуванню.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на нього повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Секюріті» (79058, м. Львів, вул. Джерельна, 69, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТТ» (65113, м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 14/4, ) суму у розмірі 37 304, 34 грн. з них:

- 30 402, 38 грн. - основної заборгованості;

- 74, 96 грн. - 3 % річних;

- 5 000, 00 грн. - витрат на послуги адвоката;

- 1 827, 00 грн. - судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 25.05.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.