ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 10/5026/1082/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М..- головуючого, (доповідач у справі),
Катеринчук Л.Й,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційні скарги 1. Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області 2. Ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради - арбітражного керуючого Голінного А.М.
на постанову та ухвалувід 22.04.2015 Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 господарського суду Черкаської області
у справі№ 10/5026/1082/2012 господарського суду Черкаської області
за заявоюУправління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області
докомунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Голінний А.М.

в судовому засіданні взяли участь представники:

1) Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області - Супряга О.П., довір.,

2) ліквідатор - арбітражний керуючий Голінний А.М., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.07.2012 порушено провадження у справі № 10/5026/1082/2012 про банкрутство комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради (далі - Боржник, Підприємство) за заявою Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області (далі - Фонд) в порядку норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Черкаської області від 06.12.2012 Підприємство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Голінного А.М., якого зобов'язано здійснити відповідні дії у ліквідаційній процедурі, які передбачено законодавством про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 (суддя - Хабазня Ю.А.) скаргу представника трудового колективу боржника Гуль О.М. від 17.02.2015 задоволено частково; визнано дії ліквідатора Боржника арбітражного керуючого Голінного А.М. з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у решті вимог відмовлено; у задоволенні клопотання ліквідатора про затвердження звіту про проведення ліквідаційної процедури від 24.02.2015 №02-08/28 та ліквідаційного балансу відмовлено; зобов'язано ліквідатора вжити заходів з виправлення порушення, вказаного у цій ухвалі (зокрема, щодо установлення черговості задоволення вимог кожного працівника, щодо повернення коштів у ліквідаційну масу та їх перерозподілу відповідно до вимог закону) і не пізніш як 15.06.2015 подати новий звіт про здійснену ліквідаційну процедуру та ліквідаційний баланс банкрута тощо.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 (головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Шипко В.В., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу ліквідатора - арбітражного керуючого Голінного А.М. залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями попередніх інстанцій, ліквідатор комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради - арбітражний керуючий Голінний А.М. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.03.2015, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні скарги представника трудового колективу Боржника Гуль О.М. від 17.02.2015 відмовити; задовольнити клопотання ліквідатора про затвердження звіту про проведення ліквідаційної процедури від 24.02.2015 №02-08/28 та ліквідаційного балансу; затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута; затвердити звіт про відшкодування витрат арбітражного керуючого під час виконання повноважень у даній справі, згідно якого загальна сума понесених витрат складає 89 922,22 грн.; затвердити арбітражному керуючому Голінному А.М. звіт про оплату послуг при виконанні ним повноважень у даній справі в сумі 62 023,19 грн.; ліквідувати Комунальне підприємство "Чигиринське" Чигиринської міської ради як юридичну особу у зв'язку з банкрутством; провадження у справі № 10/5026/1082/2012 припинити.

Крім того, також не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями попередніх інстанцій, Фонд звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.03.2015, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні скарги представника трудового колективу боржника Гуль О.М. від 17.02.2015 відмовити; затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута; ліквідувати Комунальне підприємство "Чигиринське" Чигиринської міської ради як юридичну особу у зв'язку з банкрутством; провадження у справі № 10/5026/1082/2012 припинити.

Касаційні скарги мотивовані порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст.ст.14,15, 24, 25 Закону про банкрутство, а також норм процесуального права.

У відзиві на касаційні скарги представник трудового колективу Боржника Гуль О.М. просить касаційні скарги Фонду та ліквідатора - арбітражного керуючого Голінного А.М. "відхилити", а рішення судів попередніх інстанцій "залишити в силі".

Заслухавши пояснення ліквідатора Боржника та представника Фонду, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, представник трудового колективу Боржника звернувся до суду зі скаргою на дії ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Голінного А.М. щодо неправомірного віднесення до другої черги задоволення вимог кредиторів і часткового погашення останнім грошових вимог колишніх працівників Боржника з виплати заборгованості із заробітної плати у другу чергу, просив визнати такі дії незаконними, такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону про банкрутство, зобов'язати останнього внести зміни до реєстру вимог конкурсних кредиторів та віднести вказані грошові вимоги колишніх працівників банкрута до вимог, що підлягають задоволенню у першу чергу.

Разом з цим, ліквідатор Боржника - арбітражний керуючий Голінний А.М. звернувся до суду з клопотанням про затвердження звіту про проведення ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу.

Ухвалюючи рішення про визнання дій ліквідатора Боржника - арбітражного керуючого Голінного А.М. з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону про банкрутство, суд першої інстанції виходив з доведеності обставинами справи факту порушення ліквідатором Підприємства вимог згаданої норми та наявності у зв'язку з цим підстав для часткового задоволення скарги представника трудового колективу Боржника Гуль О.М. та відмови у задоволенні клопотання ліквідатора про затвердження звіту про проведення ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу.

Апеляційний суд зазначені висновки суду першої інстанції підтримав в повному обсязі.

Заперечуючи такі висновки місцевого та апеляційного судів, Фонд зазначив, що оскаржуваними судовими рішеннями суди першої та апеляційної інстанцій по суті змінили ухвалу суду, якою був затверджений реєстр вимог кредиторів, а внесення змін до реєстру вимог кредиторів можливе лише шляхом перегляду в установленому законом порядку ухвали попереднього засідання. До того ж, на думку заявника касаційної скарги, судами було порушено норми ст. 14 Закону про банкрутство, оскільки заяв з вимогами до Боржника з виплати заборгованості із заробітної плати не надходило, у зв'язку з чим зазначення загальної суми боргу по заробітній платі допускається. Скаржник також вказує, що господарськими судами попередніх інстанцій не було встановлено фактичних обставин, які б свідчили про неналежне виконання ліквідатором своїх обов'язків.

Ліквідатор Боржника у своїй касаційній скарзі виклав доводи, аналогічні касаційній скарзі Фонду. Разом з цим також зазначив, що вимоги працівників Боржника з виплати заробітної плати на суму 309 782,08 грн. визнані судом та включені у другу чергу задоволення вимог кредиторів ухвалою суду від 13.11.2012, яка згідно ст.35 ГПК України є обов'язковою для виконання. За твердженням скаржника, до компетенції ліквідатора не віднесено можливості вносити зміни до судового рішення, яке приймалося у ході здійснення попередніх процедур банкрутства або ухилення від його виконання, заборгованість з виплати заробітної плати виникла ще до порушення провадження у справі про банкрутство Боржника, тому ліквідатор ніяким чином не міг вплинути на порядок визнання таких грошових вимог та віднесення їх до тієї чи іншої черги. В додатковому обґрунтуванні до касаційної скарги ліквідатор Боржника також зазначає про відсутність у Гуль О.М. правових підстав для подання скарги від імені працівників Боржника.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони викладені всупереч встановлених судом обставин справи та застосованих при цьому норм законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.11.2012 було затверджено реєстр вимог кредиторів, у якій вказано про включення до реєстру вимог кредиторів заборгованості із заробітної плати перед працівниками Боржника на суму 309 782,08 грн. у другу чергу.

Відповідно до абз.3 ч.9 ст.13 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов'язаний, крім іншого, вести реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку.

Абзацем 3 ч.6 ст.14 Закону про банкрутство визначено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

За приписами ч. 6 ст. 31 згаданого закону, при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Підпунктом "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону про банкрутство встановлено, що у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати за три місяці роботи, що передують порушенню справи про банкрутство чи припиненню трудових відносин у разі звільнення працівника до порушення зазначеної справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 названої норми у другу чергу, зокрема, задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань банкрута перед працівниками підприємства-банкрута (за винятком повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства), крім вимог, задоволених у першу чергу.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Відомості про заборгованість із заробітної плати перед працівниками Боржника на суму 309 782,08 грн. включені судом до реєстру на підставі поданого розпорядником майна Боржника - арбітражним керуючим Голінним А.М. реєстру вимог кредиторів (а.с.30, 42-43, т.3). Будь-яких інших доказів щодо цієї суми заборгованості перед працівниками Боржника і щодо підстав віднесення її до другої черги матеріали справи не містять.

При цьому, арбітражний керуючий Голінний А.М. належним чином не виконав обов'язок по перевірці реєстру вимог кредиторів за даними обліку Боржника незалежно від того, чи подали відповідні заяви працівники Підприємства, і, відповідно, не надав суду достовірних відомостей про розмір суми і про черговість її задоволення.

Наданий на вимогу ухвали суду від 10.03.2015 список працівників Підприємства (а.с.228, т.7), заборгованість яких була внесена до реєстру вимог кредиторів, не містить окремих розрахунків заборгованості по кожному працівнику окремо за три місяці роботи, що передують порушенню справи про банкрутство чи припиненню трудових відносин у разі звільнення працівника до порушення зазначеної справи.

Разом з цим, ліквідатором Боржника - арбітражним керуючим Голінним А.М. не було досліджено інформації, яка має значення для визначення черговості задоволення вимог кожного працівника, не подано на затвердження суду відповідних змін до реєстру вимог кредиторів Боржника у даній справі.

Матеріали справи, у тому числі ухвала суду від 13.11.2012, не містять відомостей про кожного працівника Підприємства, заборгованість яких включена до реєстру вимог кредиторів, розмір вимог кожного конкретного працівника за грошовими зобов'язаннями не затверджено судом ні на стадії розпорядження майном, ні в ліквідаційній процедурі.

У зв'язку з викладеним, касаційний суд вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що обставини стосовно черговості задоволення вимог підлягають точному установленню і обчисленню, виходячи із календарного періоду нарахування заробітної плати і дати звільнення працівника.

Враховуючи встановлені судами обставини справи та виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновкамм судів попередніх інстанцій про визнання дій ліквідатора Боржника з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону про банкрутство, а також про зобов'язання ліквідатора вжити заходи щодо установлення черговості задоволення вимог кожного працівника Боржника, щодо повернення коштів у ліквідаційну масу та їх перерозподілу відповідно до вимог закону.

Доводи касаційної скарги ліквідатора банкрута були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції та обґрунтовано відхилені як безпідставні.

Обґрунтування касаційних вимог Фонду та ліквідатора Боржника, які зводяться до оцінки обставини справи, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на встановлені ст. 1117 ГПК України межі перегляду справи в касаційній інстанції.

Решта доводів касаційних скарг не спростовують правомірних висновків місцевого та апеляційного судів, тому оскаржувані ухвала та постанова цих судів підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1, 13, 14, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін) та ст.ст. 41, 43, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області та ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради - арбітражного керуючого Голінного А.М. залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 та ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.03.2015 у справі № 10/5026/1082/2012 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді Л.Й. Катеринчук

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 02.07.2015