ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2015 р. Справа № 916/1705/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Нова лінія";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ";

про стягнення 11 975,92 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Тарасов О.В. - довіреність № 63 від 07.04.2015р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Нова лінія" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ", в якій просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 11014,83 грн. та 3% річних у розмірі 961,09 грн., на загальну суму 11 975,92 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Одеської області від 01.12.2014 року присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ" на користь Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" 54897,72 грн. заборгованості, 2886,17 грн. інфляційних втрат та 514,38 грн. 3% річних за період з 11.05.2014 року по 01.09.2014 року. Проте, як стверджує позивач, сплата ТОВ "КІМ" вищезазначеної присудженої заборгованості була проведена лише 02.04.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №1216 від 31.03.2015 року та банківською випискою від 02.04.2015 року.

З посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 11014,83 грн. та 3% річних у розмірі 961,09 грн., на загальну суму 11 975,92 грн. за період з 02.09.2014 року по 02.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2015р. було порушено провадження у справі №916/1705/15 із призначенням її до розгляду в судовому засіданні 27.05.2015 року.

В засіданні суду 27.05.2015 року представник позивача надав письмові пояснення, згідно яких ПАТ "Нова лінія" вважає, що порушення банком, який обслуговує клієнта (ТОВ "КІМ"), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, внаслідок чого позивачем правомірно заявлені позовні вимоги (а.с.39-41).

Представник відповідача в засідання суду не з'явився.

Ухвалою суду від 27.05.2015 року, у зв'язку з неподанням витребуваних судом документів, розгляд справи був відкладений на 17.06.2015 року.

При цьому, вже після проведення судового засідання, 27.05.2015 року до канцелярії суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ", згідно якої останній визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі його представника (а.с.37).

09.06.2015 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення Приватного акціонерного товариства "Нова лінія", які фактично є ідентичними письмовим поясненням, наданим позивачем у судовому засіданні 27.05.2015 року.

У судовому засіданні 17.06.2015 року представник позивача підтримав правову позицію, викладену раніше.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Визнання позову згідно до ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України викладається в адресованій суду письмовій заяві, що долучається до справи.

Як свідчать матеріали справи, у заяві, поданій відповідачем в порядку ст. 22 ГПК України (а.с.37), ТОВ "КІМ" визнало позовні вимоги про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 11014,83 грн. та 3% річних у розмірі 961,09 грн., на загальну суму 11 975,92 грн. в повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання щодо вищевказаних дій відповідача про визнання позову та задоволення у зв'язку з цим позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Нова лінія", суд виходить з того наступного.

Згідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Одеської області від 01.12.2014 року по справі №916/3768/14 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ" про стягнення 58298,27 грн., з яких 54897,72 грн. - сума основного боргу за поставлений товар, 514,38 грн. - 3% річних, 2886,17 грн. - сума інфляційних втрат, було задоволено в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, у постанові Верховного суду України №10/25 від 20.12.2010 року сформульовано висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, у зв'язку з чим приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ" про стягнення 11 975,92 грн.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, на підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса, буд. 16-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Нова лінія" (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, Одеське шосе, буд. 8, ) суму 3% річних у розмірі 961 /дев'ятсот шістдесят одна/грн. 09 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 11014 /одинадцять тисяч чотирнадцять/ грн. 83 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 червня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська