ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 910/27436/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кочерової Н.О. (доповідач),
суддівГольцової Л.А. Саранюка В.І.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Чернігів-АВТО"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.04.2015
у справі№ 910/27436/14 господарського суду міста Києва
за позовомпублічного акціонерного товариства "Чернігів-АВТО"
доприватного акціонерного товариства "Торговий дім "УКРАВТОВАЗ",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна податкова інспекція у місті Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області,
провідшкодування шкоди (неодержаного доходу) в сумі 259 845,00 грн
за участю представників сторін:

від позивача: Скрипник А.М., дов. від 05.01.2015

відповідача: Приходько Є.П., дов. від 22.12.2014

від третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство "Чернігів-АВТО" звернулося до господарського суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Торговий дім "УКРАВТОВАЗ" про відшкодування збитків в сумі 259 845,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач допустив порушення вимог чинного законодавства щодо порядку заповнення податкової накладної № 474 від 12.12.2011 (без зазначення коду за УКТ ЗЕД) та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок чого позивач був позбавлений права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та зазнав збитків на суму податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 259 845,00 грн (в т.ч. 207 875,00 грн - сума податку та 51 969,00 - сума штрафних санкцій), які були донараховані позивачу податковими органами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2015 (суддя Пукшин Л.Г.) у позові відмовлено повністю.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що оформлення податкової накладної № 474 від 12.12.2011 та її реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних були здійснені відповідачем з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, а позивачем не доведено наявності в діях відповідача всіх обов'язкових елементів складу правопорушення. За висновком суду, в наданій відповідачем, як продавцем, позивачу, як покупцю, податковій накладній № 474 від 12.12.2011 відповідачем було зазначено код товару за УКТ ЗЕД в графі 3 "Номенклатура постачання товарів/послуг продавця, що відповідало нормам чинного на той час законодавства, оскільки на момент її складання форма податкової накладної не містила окремої колонки для зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а запровадження нової форми податкової накладної щодо необхідності зазначення коду УКТ ЗЕД у графі 4 відбулось 16.12.2011 у зв'язку з набранням чинності наказу Міністерства фінансів України № 1379 від 01.11.2011 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", тобто після складення відповідачем податкової накладної № 474 від 12.12.2011.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 (склад колегії суддів: Пашкіна С.А. - головуючий, Баранець О.М., Кропивна Л.В.) апеляційну скаргу ПАТ "Чернігів-АВТО" залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2015 - без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Чернігів-АВТО" просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 09.02.2011 між приватним акціонерним товариством "Торговий дім "УКРАВТОВАЗ" (дистриб'ютор, відповідач), публічним акціонерним товариством "Українська автомобільна корпорація" (корпорація) та публічним акціонерним товариством "Чернігів-Авто" (дилер, позивач) укладено дилерський договір поставки № 09-02-11/ПА (далі за текстом - договір), відповідно до умов якого дистриб'ютор зобов'язався поставити і передати у власність дилеру, корпорація зобов'язалась оплатити виходячи з умов даного договору, а дилер - прийняти для наступної реалізації на території, згідно додатку №1 до договору, автомобілі "LADA" виробництва ВАТ "Автоваз".

Пунктом 5.2. договору встановлено обов'язок дистриб'ютора надавати дилеру на кожну партію автомобілів пакет документів, в який входить, зокрема і зведена податкова накладна 1 раз на місяць (згідно "Порядку заповнення податкової накладної", затвердженого наказом ДПАУ № 969 від 29.12.2010).

Відповідно до п. 12.4. договору сторони є платниками податку на прибуток на загальних підставах у відповідності до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

На виконання умов договору відповідачем, як дистриб'ютором, поставлено позивачу 17 автомобілів "LADA", які були оплачені платіжним дорученням № 40729000 від 12.12.2011, на підставі чого відповідачем було складено податкову накладну № 474 від 12.12.2011.

У період з 09.10.2013 по 24.10.2013 Державною податковою інспекцією у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області проведено позапланову перевірку позивача, за результатами якої складено акт № 638/22/14235422 від 31.10.2013, в якому зазначено, що у грудні 2011 року ПАТ "Чернігів-Авто" включило до складу податкового кредиту суму ПДВ згідно з податковою накладною № 474 від 12.12.2011 на загальну суму 1 247 254,80 грн, в т.ч. ПДВ 207 875,80 грн, отриманої від ПАТ "Торговий дім "УКРАВТОВАЗ". Податкову накладну № 474 від 12.12.2011 зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних без зазначення реквізиту "код товару згідно з УКТ ЗЕД". В акті також зазначено, що в ході проведеної перевірки публічне акціонерне товариство "Чернігів-Авто" надало копії податкових накладних за грудень 2011 року, в тому числі накладну № 474 від 12.12.2011 з новими реквізитами (код товару згідно з УКТ ЗЕД), яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В п. 3.1.2. акту № 638/22/14235422 від 31.10.2013 зазначено, що має місце факт реєстрації податкової накладної ПрАТ "Торговий дім "УКРАВТОВАЗ" № 474 від 12.12.2011 без коду УКТ ЗЕД та можливої підміни ПАТ "Чернігів-Авто" документальної форми вказаної податкової накладної із зазначенням коду УКТ ЗЕД.

На підставі акту перевірки № 638/22/14235422 від 31.10.2013 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2013, яким було збільшено ПАТ "Чернігів-Авто" суму грошового зобов'язання з ПДВ за наслідками включення до складу податкового кредиту з ПДВ податкової накладної № 474 від 12.12.2011 на суму 259 845 грн, з яких: 207875,00 грн - сума податку та 51 969,00 грн - сума штрафу. Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 у справі № 825/4404/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014, в частині позовних вимог про скасування завищеного податкового кредиту по податковій накладній № 474 від 12.12.2011 відмовлено.

На виконання акту перевірки № 638/22/14235422 від 31.10.2013 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 у справі № 825/4404/13-а, Державна податкова інспекція у місті Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області направила на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № про сплату грошового зобов'язання на суму 259 845,00 грн, яке було отримано позивачем 04.09.2014 та сплачено в повному обсязі на підставі платіжного доручення № 3547 від 05.09.2014.

Листом № 1408 від 05.09.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування суми податкових зобов'язань з ПДВ в розмірі 259 845,00 грн, донарахованих йому внаслідок включення до складу податкового кредиту податкової накладної № 474 від 12.12.2011.

В свою чергу відповідач листом № 249 від 26.09.2214 повідомив про те, що податкова накладена № 474 від 12.12.2011 була ним складена та зареєстрована у відповідності до вимог чинного на момент її складення законодавства. При цьому, відповідач суму податкового зобов'язання позивачу не відшкодував, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Відповідно до п. п. 201.1., 20.10. ст. 201 Податкового кодексу України в редакції чинній на момент складення податкової декларації № 474 від 12.12.2011, платник податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, зобов'язаний видати та надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.1. статті 201 ПК України встановлені обов'язкові реквізити, які мають міститися в окремих рядках податкової накладної, що надається покупцю, до яких, зокрема віднесено і код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2. ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 46.6. ст. 46 Податкового кодексу України (в редакції станом на 12.12.2011), якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган державної податкової служби, який затвердив такі форми, зобов'язаний оприлюднити нові форми звітності. До визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності з податкового періоду, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій станом на момент складання податкової накладної № 474 від 12.12.2011 діяли форма та порядок заповнення податкової накладної, затверджені наказом Державної податкової адміністрації України № 969 від 21.12.2010. При цьому, затверджена вказаним наказом форма податкової накладної не передбачала окремої колонки для зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

В листі Державної податкової адміністрації України № 24316/7/15-3117 від 08.09.2011 зазначено, що з метою належного виконання норми підпункту "і" пункту 201.1 статті 201 розділу V Податкового кодексу України тимчасово, до внесення змін до наказу № 969, в податковій накладній код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) зазначається в графі 3 "Номенклатура постачання товарів/послуг продавця".

Відповідно до п. 201.4. ст. 201 ПК України в редакції станом на 12.12.2011 податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та надається покупцю після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Як встановлено судами попередніх інстанцій податкова накладна № 474 від 12.12.2011, видана відповідачем (продавець) позивачу (покупець), має коди товарів згідно з УКТ ЗЕД, передбачені пп. "і" п. 201.1. ст. 201 ПК України, які зазначені продавцем в графі "номенклатура постачання товарів/послуг продавця", що відповідало вимогам законодавства, яке було чинне на час складання податкової накладної № 474 від 12.12.2011.

При цьому, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, запровадження нової форми податкової накладної щодо необхідності зазначення коду УКТ ЗЕД у графі 4 відбулось 16.12.2011 у зв'язку з набранням чинності наказу Міністерства фінансів України № 1379 від 01.11.2011 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", тобто після складення відповідачем податкової накладної № 474 від 12.12.2011.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено судами попередніх інстанцій податкова накладна № 474 від 12.12.2011 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.12.2011 за реєстраційним номером № , що підтверджують наявні в матеріалах справи копії квитанції № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної та листа Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків № 10370/7/42-317 від 22.10.2013. Крім того, в зазначеному листі вказано про неможливість визначення наявності на зареєстрованій податковій накладній № 474 від 12.12.2011 коду товару згідно УКТ ЗЕД з огляду на відсутність у податковій накладній колонки для такого реквізиту.

Крім того, пунктом 201.10. статті 201 ПК України в редакції чинній станом на 12.12.2011 передбачено право позивача (покупця) проводити звірку даних отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних, а також право на звернення до органів державної податкової служби зі скаргою на продавця у разі виявлення розбіжностей в даних отриманої податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, про що вірно зазначив місцевий господарський суд.

Однак, судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин, які б свідчили про звернення позивача з відповідними скаргами на продавця (відповідача); відповідні докази вчинення позивачем таких дій в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем було дотримано вимоги діючого станом на момент складення спірної податкової накладної законодавства, щодо вчинення дій з оформлення та реєстрації податкової накладної № 474 від 12.12.2011.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 у справі № 825/4404/13-а та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014, оскільки, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, вказаними судовими рішеннями встановлено факт недодержання норм податкового законодавства та порушення певних статей Податкового кодексу України із завищення податкового кредиту саме позивачем, а не відповідачем, який участі в вказаній справі не брав, а також встановлено правомірність дій Державної податкової інспекції у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області щодо проведення донарахування позивачу суми грошового зобов'язання з ПДВ за наслідками включення до складу податкового кредиту з ПДВ податкової накладної № 474 від 12.12.2011 на суму 259 845,00 грн.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Однак, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, позивач не довів існування у діях відповідача всіх обов'язкових елементів складу правопорушення, що виключає застосування до відповідача такої міри відповідальності як відшкодування збитків, у зв'язку з чим суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Таким чином, виносячи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи. Переглядаючи справу повторно, в порядку ст.101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції правильно залишив прийняте рішення без змін. Постанова апеляційного господарського суду відповідає вимогам закону, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначених судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Чернігів-АВТО" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 у справі № 910/27436/14 - без змін.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Л. Гольцова

В. Саранюк