ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" червня 2015 р.Справа № 5017/2597/2012

За позовом: Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України

до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства „Укргазбуд"

2) Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

3) Виконавчого комітету Одеської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1) Колективного підприємства „Одеська пересувна механізована колона №8"

2) ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування пунктів розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності

Головуючий суддя - Погребна К.Ф.

Суддя Цісельський О.В.

Суддя Шаратов Ю.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Носко Ю.Ю. - довіреність;

Гонтаренко К.С. - довіреність;

Манилов А.Ф. - довіреність;

Від відповідача: 1. Філоненко Я.В. - довіреність;

2. не з'явилися;

3. Моджук І.О. - довіреність;

Від третіх осіб: не з'явилися.

В судовому засіданні 22.06.2015р. приймали участь представники:;

Від позивача: Гонтаренко К.С. - довіреність;

Манилов А.Ф. - довіреність;

Від відповідача: 1.не з'явилися;

2. не з'явилися;

3. Моджук І.О. - довіреність;

Від третіх осіб: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБУД"; 2) Виконавчого комітету Одеської міської ради; 3) Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту 2 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. № 4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині, що стосується оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1.

- визнання незаконним та скасування пункту 3 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. №4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині, що стосується оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1.

- визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане 26.01.2005р. виконавчим комітетом Одеської міської ради в частині включення до нього загальної площі у розмірі 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 та відображені у технічному паспорті, що виготовлений Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації" та реєстрації об'єктів нерухомості від 10.10.2005р.

Ухвалою від 06.09.2012 р. (суддя Зайцев Ю.О.) було порушено провадження у справі, справі присвоєно № 5017/2597/2012.

Ухвалою від 17.09.2012 р. було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відовідача-1 -Колективне підприємство "Одеська пересувна механізована колона №8" та ОСОБА_2 згідно ст.. 27 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.05.2014р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2014р. позов задоволено.

Постановою ВГСУ від 23.12.2014р. рішення господарського суду Одеської області від 21.05.2014р. та постанову ОАГС від 23.09.2014р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи, справу №5017/2597/2012 передано на розгляд судді Малярчук І.А, яка своєю ухвалою від 12.01.2015р. прийняла відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги перебування судді Малярчук І.А. з 24.02.2015р. у відпустці по вагітності та пологам, згідно автоматизованої системи документообігу суду та розпорядженням керівника апарату суду №239 від 02.03.2015р., справу №5017/2597/2012 передано на розгляд господарського суду Одеської області Погребній К.Ф., яка своєю ухвалою від 03.03.2015р. прийняла відповідну справу до свого провадження.

06.03.2015р. представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно якої просить суд: визнати недійсним пункт 2 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. № 4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині, що оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1.; визнати недійсним пункт 3 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. №4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині, що стосується оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане 26.01.2005р. Виконавчим комітетом Одеської міської радив частині 14/1000, що складають 79,6 кв.м. цокольного поверху, розташованого у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, згідно з вказаною заявою є остаточною, у зв'язку з чим приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в них вимог.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.04.2015р. справу №5017/2597/2012 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно автоматизованої системи документообігу суду та розпорядженням керівника апарату суду №437 від 22.04.2015р., справу №5017/2597/2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Шаратов Ю.А., суддя Цісельський О.В., які своєю ухвалою від 23.04.2015р. прийняли відповідну справу до свого провадження.

Представники позивача Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України в судове засідання з'явились, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства „Укргазбуд" в судове засідання не з'явився, проте про розгляд справи був належним чином повідомлений, відзив на позов не надав.

Представник відповідача 2 - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, проте про розгляд справи був належним чином повідомлений, відзив на позов не надав.

Представник відповідача 3 - Виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання з'явився , надав письмові пояснення відповідно яких позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, своїх письмових міркувань щодо позову не надали.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.06.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №4851 від 30.12.2004 р. було затверджено акт державної технічної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом 56 квартирного 8-ми поверхового житлового будинку з вбудованою автостоянкою та офісами по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 зазначеного розпорядження, об'єкт (56 квартирний 8-ми поверховий житловий будинок) має такі показники, зокрема - загальна площа будинку - 4709 кв.м.

Пунктом 2 вказаного розпорядження зобов'язано АТФ "Укргазбуд" в установленому порядку оформити свідоцтво про право власності на зазначений в п.1 даного розпорядження об'єкт.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №91 від 19.01.2005 р. було внесено зміни до п. 1 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №4851 в частині затвердження загальної площі будинку, а саме визначено загальну площу житлового будинку в розмірі 5718,3 кв.м.

В п. 2 розпорядження №4851 зазначається: "АТФ "Укргазбуд" в установленому порядку оформити свідоцтво про право власності на зазначений в п. 1 даного розпорядження об'єкт.".

В п. 1 розпорядження №4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №91 від 19.01.2005р. під об'єктом вказано 8 поверховий житловий будинок з вбудованою автостоянкою та офісами по АДРЕСА_1, загальною площею 5718,3 кв. м., до яких входить 79,6 кв.м. цокольного поверху, які, у відповідності до договору купівлі-продажу від 17.11.2005р., належать Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України на праві приватної власності.

На підставі вказаних розпоряджень, 26.01.2006 р. виконавчий комітет Одеської міської ради видав АТФ "Укргазбуд" свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1, що складається з 8-ми поверхового 56 квартирного житлового будинку з вбудованою автостоянкою та офісами загальною площею квартир 4049,7 кв.м., жилою площею 2109,9 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 17.05.2004р., згідно якого зазначений будинок, включаючи 79,6 кв.м. цокольного поверху, належить АТФ "Укргазбуд" на праві приватної власності.

Станом на момент подачі даного позову АТФ "Укргазбуд" перейменовано у ПАТ "Укргазбуд" ().

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу №б/н від 17.11.2005 р., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 продали, а Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України купила нежилі приміщення цокольного поверху, що знаходяться у АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв.м. Вказані нежилі приміщення складаються з чотирьох основних приміщень під індексами " 17, 18, 20, 21", коридору " 19", вбиральної " 22", вмивальник " 23".

При цьому, в договорі купівлі-продажу від 17.11.2005р. значиться, що нежилі приміщення належали вказаним фізичним особам - продавцям на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Одеською нотаріальною конторою 12.05.2005 р. за реєстровим № 2-1856 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 19.05.2005р. запис № 1351, в книзі № 47 неж. - 17, витяг № 3383494, 8383458, 8383543.

В свою чергу, перед вказаними фізичними особами - продавцями власниками нежилих приміщень цокольного поверху загальною площею 79,6 кв.м. були ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 право власності яких на той час підтверджувалось свідоцтвом про право спільної часткової власності на нежилі приміщення, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.03.2005р., видане в свою чергу на підставі договору про участь у будівництві приміщення під офіс від 28.08.2002 р. №41 та акту прийому-передачі нежилих приміщень.

У подальшому позивач зареєстрував право власності на нежилі приміщення 79,6 кв.м. цокольного поверху, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" від 30.03.2006р. № 10248888, номер запису 1351 в книзі 52неж -12.

Таким чином, позивач вказує, що він цілком правомірно та законно набув права власності на 79,6 кв.м. нежитлових приміщень цокольного поверху, що знаходяться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищенаведені обставини, Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України звернулась з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним пункт 2 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. № 4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнання недійсним пункт 3 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2004р. №4851 із змінами, внесеними до нього розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2005р. №91 в частині, що стосується оформлення свідоцтва про право власності АТФ "Укргазбуд" з включенням до нього 79,6 кв.м. нежилих приміщень цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1та суд відмовляє в їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси позивача у справі.

У відповідності до положень ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству.

Відповідно до ст. ст. 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить рухоме і нерухоме майно, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішення. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Місцеві державні адміністрації, відповідно до ст.6 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Таким чином, розпорядження голови місцевої державної адміністрації за своєю суттю є ненормативним актом, що передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію, і тому не може бути скасований чи змінений органом виконавчої влади після його виконання (Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Постановою Верховного суду України від 11.11.2014р. №21-405А14 встановлено, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

На думку суду прийняте розпорядження Приморської районної адміністрації від 30.12.2004 № 4851 „Про затвердження акта державної технічної комісії по прийняттю до експлуатації закінченого будівництвом 56 квартирного 8-ми поверхового житлового будинку з вбудованою автостоянкою та офісами по АДРЕСА_1" є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання - отриманням ПАТ „Укргазбуд" свідоцтва про право власності на жилий будинок від 26.01.2005р. серії НОМЕР_1 та оформленням на будинок технічного паспорту. Скасування такого акта не породжує наслідків, а тому відсутні підстави для задоволення позову про визнання цього розпорядження незаконним та його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Що стосується позовної вимоги про визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане 26.01.2005р. Виконавчим комітетом Одеської міської радив частині 14/1000, що складають 79,6 кв.м. цокольного поверху, розташованого у будинку АДРЕСА_1. Суд доходить висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно до п. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як встановлено судом, фізичним особами - ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на підставі договору про участь у будівництві приміщення під офіс від 28.08.2002 р. №41 та акту прийому-передачі нежилих приміщень 17.03.2005 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на нежилі приміщення цокольного поверху 8-ми поверхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв. Вказане свідоцтво не скасоване, та було чинно на момент укладення договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Одеською нотаріальною конторою 12.05.2005 р. за реєстровим № 2-1856 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 19.05.2005р. запис № 1351, в книзі № 47 неж. - 17, витяг № 3383494, 8383458, 8383543. Зазначеним договором право власності на зазначене нежитлове приміщення цокольного поверху було передано фізичним особам ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Зазначений договір чинний, не визнаний в установленому законом порядку недійсним або таким, що не створює правових наслідків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 328 ЦК України, позивач Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України належним чином та в законним спосіб стало власником спірних приміщень внаслідок укладення 17.11.2005 р договору купівлі-продажу №б/н з фізичними особами ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Крім того суд зазначає, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони (стаття 35 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Як вбачається з рішень Приморського районного суду м. Одеса від 04.11.2011р., 31.05.2012р., 22.08.2012р., 13.12.2012р., 15.05.2013р.,21.05.2013р. та інш. суд дійшов висновку, що ПАТ "Укргазбуд" не мало підстав на отримання права власності на весь будинок в цілому, оскільки у відповідності до умов контракту №16 від 09.02.2000р. додаткової угоди від 07.08.2002р., акту від 02.07.2003р. ПАТ "Укргазбуд" отримував в власність лише сім квартир, якими мав право володіти та розпоряджатись на свій розсуд.

Крім того в відповідних рішеннях Приморського суду які залишені без змін Ухвалами Одеського апеляційного суду встановлено що права власності на квартири у будинку АДРЕСА_1 належить іншим фізичним особам на підставі договорів про інвестування в будівництво житлового будинку, договорів купівлі-продажу, дарування.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. Відповідно ст. ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України обґрунтовані, доведені та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають частковому задоволенню судом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане 26.01.2005р. Виконавчим комітетом Одеської міської радив частині 14/1000, що складають 79,6 кв.м. цокольного поверху, розташованого у будинку АДРЕСА_1.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБУД" (03110, Київська обл., м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, кор. №2, код. ЄДРОПУ №14277604) на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (03150, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 11, ) судові витрати в сумі 367 (триста шістдесят чотири) грн. 37 коп.

4.Стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, Одеська обл., м. Одеса, пл. Думська 1, код. ЄДРОПУ №04056919) на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (03150, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 11, ) судові витрати в сумі 367 (триста шістдесят чотири) грн. 37 коп.

5. Стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна 134, код. ЄДРОПУ №26303264) на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (03150, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 11, ) судові витрати в сумі 367 (триста шістдесят чотири) грн. 37 коп.

6. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 30 червня 2015 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя О.В. Цісельський