ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 911/2252/15

Господарський суд Київської області у складі судді А.Ф. Черногуза, розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас та Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд про визнання недійсним договору,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 08.05.2015);

відповідача 1: ОСОБА_2 (дов. б/н від 14.01.2015);

відповідача 2: ОСОБА_3 (дов. б/н від 13.03.2015).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас та Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд про визнання недійсним договору.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що оскаржуваний договір про відступлення права вимоги від 04.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас (новий кредитор), вчинено Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд у момент коли останнє не набуло відповідного права вимоги, у звязку із чим підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.06.2015.

Ухвалою від 09.06.2015 розгляд справи було відкладено на 23.06.2015.

В судовому засіданні 23.06.2015 суд заслухав пояснення представників сторін. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідачі проти позову заперечували.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від субєктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 23.06.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

08.10.2012 між Службою автомобільних доріг у Полтавській області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 (підрядник) було укладено договір про закупівлю послуг за бюджетні кошти № 09-10-12. Крім того, сторонами було укладено низку додаткових угод до нього, якими сторони вносили зміни до умов останнього. Відповідно до п. 1.1. договору (з урахуванням змін) підрядник зобовязується в 2012-2014 роках надати замовникові послуги «Послуги транспортної інфраструктури для автодорожнього транспорту (ДК 016-97 код 63.21.2). (Лот № 16. Послуги з влаштування тонкошарового покриття з асфальтобетонної суміші поверх існуючого дорожнього одягу при поточному ремонті автомобільної дороги державного значення загального користування Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка)» (на ділянках км 104+000-км 106+000, км 114+000 115+000), зазначені в Технічному завданні, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

03.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 (генпідрядник) та Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд (субпідрядник) було укладено договір субпідряду № 09-10-12 суб, відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник на підставі п. 6.4.4. договору підряду за погодженням із замовником доручає, а субпідрядник зобовязується у 2013 році виконати на свій страх і ризик власними та залученими силами і засобами «Послуги транспортної інфраструктури для автодорожнього транспорту (ДК 016-97 код 63.21.2). (Лот № 16. Послуги з влаштування тонкошарового покриття з асфальтобетонної суміші поверх існуючого дорожнього одягу при поточному ремонті автомобільної дороги державного значення загального користування Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка)» (на ділянках км 104+000-км 106+000, км 114+000-км 115+000), генпідрядник зобовязується прийняти такі послуги та передати їх безпосередньо замовнику, а замовник зобовязується прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 4.2. договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника, за мінусом вартості послуг генпідряду, після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.3. договору та виключно після отримання повного або часткового розрахунку від замовника (Служби автомобільних доріг в Полтавській області) за відповідні роботи протягом 2-х днів, після отримання коштів на рахунок Генпідрядника.

На виконання своїх зобов'язань субпідрядник виконав роботи на загальну суму 5896327,00 грн. Вказаний факт підтверджується погодженим сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року від 27.06.2013 на суму 5148456,00 грн (форма № КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за червень 2013 року від 27.06.2013 на суму 5148456,00 грн (форма № КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року від 27.06.2013 на суму 747871,00 грн (форма № КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за червень 2013 року від 27.06.2013 на суму 747871,00 грн (форма № КБ-2в). Також сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) за червень 2013 року на загальну суму 5896327,00 грн (копії вказаних документів містяться в матеріалах справи). Роботи прийняті без зауважень щодо якості, строків тощо.

За виконані роботи генпідрядник розрахувався частково, сплативши 1585899,24 грн, тож його заборгованість перед субпідрядником складала 4251464,76 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 03.12.2014 (копія міститься в матеріалах справи).

04.12.2014 між Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за договором субпідряду № 09-10-12 суб від 03.05.2013 до договору підряду № 09-10-12 від 08.10.2012, а новий кредитор заміняє первісного кредитора в договорі субпідряду та приймає на себе всі його права (п.п. 1., 2.1 договору);

Згідно з п. 2.2 договору в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі.

За актом приймання-передачі від 04.12.2014 первісний кредитор передав позивачу (новому кредиторові) документи, що підтверджують право вимоги.

Згідно ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами ст. 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що оскаржуваний договір про відступлення права вимоги від 04.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас, вчинено Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд у момент коли останнє не набуло відповідного права вимоги в силу умов п. 4.2. договору субпідряду, яким встановлено, що оплата робіт здійснюється виключно після отримання повного або часткового розрахунку від замовника (Служби автомобільних доріг в Полтавській області) за відповідні роботи протягом 2-х днів, після отримання коштів на рахунок Генпідрядника, у звязку із чим спірний договір, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним.

Суд, розглянувши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовна вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Так, оскільки сторонами в договорі субпідряду є Товариством з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 (генпідрядник) та Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд (субпідрядник), то усі правовідносини, що виникають на підставі вказаного договору можуть стосуватись лише сторін договору, та не можуть ставитись в залежність від дії особи, що не є стороною договору (Служба автомобільних доріг в Полтавській області), так само як і строк виконання зобовязання не може визначатись умовою виконання зобов'язань третіми особами. Відтак, суд дійшов висновку, що генпідрядник повинен був оплатити повну вартість виконаних субпідрядником робіт після прийняття останніх.

Отже, на момент укладання договору про відступлення права вимоги від 04.12.2014 Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд, останнє набуло права вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Лубенське шляхово-будівельне управління № 9 зобовязання з оплати вартості прийнятих робіт, а відтак спірний договір укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, що ставляться до таких договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 04.12.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством Трест Дніпродорбуд та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридичний альянс АРС Еквітас безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору в порядку ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 26.06.2015.

Суддя А.Ф. Черногуз