ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.15р. Справа № 904/211/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 3 087 945,38 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Циганюк Р.О., довіреність від 01.01.2015 року, представник;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.02.2015 року, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" на свою користь основний борг у розмірі 2 946 667,97 грн., пеню у розмірі 68 734,58 грн., 3% річних у розмірі 7 941,66 грн., втрати від інфляції у розмірі 64 646,80 грн., загалом на суму 3 087 945,38 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути основний борг у розмірі 2 946 667,97 грн., пеню у розмірі 68 734,58 грн., 3% річних у розмірі 7 941,66 грн., втрати від інфляції у розмірі 64 646,80 грн., загалом на суму 3 087 991,01 грн.

Однак, позивачем допущена помилка щодо загального розміру заборгованості, так як при складанні всіх нарахованих позивачем сум, загальний розмір заборгованості становить 3 087 945,38 грн., тому ціна позову складає суму саме у розмірі 3 087 945,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 221 від 06.04.2011 року та додатковими угодами до нього, щодо оплати поставленого позивачем товару, внаслідок у відповідача утворилася заборгованість та відповідно нараховані штрафні санкції та втрати від інфляції у загальному розмірі 3 087 945,38 грн.

Також, 23.01.2015 року позивач подав до суду заяву про вжиття заходів по забезпеченню позову, у якій просить накласти арешт на грошові суми та майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" у розмірі 2 451 603,65 грн. до вирішення спору по суті та накласти арешт на всі наявні у ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор" банківські рахунки.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована тим, що є підстави вважати, що грошові кошти відповідача можуть зникнути, зменшитись за кількістю, що в наступному не дасть змогу здійснити виконання судового рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

22.06.2015 року до господарського суду повернулося поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції відповідачу 13.06.2015 року, про що свідчить підпис працівника з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" Тулуман.

Відповідач додатково повідомлений телефонограмою від 19.06.2015 року про місце і час розгляду справи, яку отримав представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" Биковський М.Ю.

Також згідно п. 3.9.1-1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розгляд справи був відкладений з 05.02.2015 року на 26.02.2015 року, з 26.02.2015 року на 05.03.2015 року.

03.03.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" до господарського суду Дніпропетровської області подано зустрічну позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2015 року у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено. Позовні матеріали повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор".

13.03.2015 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2015 року.

У зв'язку з надходженням апеляційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" та необхідністю направлення вказаної справи на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ухвалою господарського суду від 16.03.2015 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2015 року у справі № 904/211/15 повернуто заявнику без розгляду.

25.03.2015 року до суду надійшов запит №904/211/15/6951/15 від Дніпропетровського апеляційного господарського суду на справу №904/211/15.

Супровідним листом Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 року №904/211/15 справу №904/211/15 було направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.04.2015 року клопотання ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор" про відстрочення сплати судового збору було відхилено, касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 року - повернуто скаржнику.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2015 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначений на 03.06.2015 року о 11:15 год.

У зв'язку з відрядженням судді Крижного О.М. 03.06.2015 року, ухвалою господарського суду від 29.05.2015 року розгляд справи перенесений на 11.06.2015 року о 12:40 год. у зв'язку з відрядженням судді Крижного О.М.

Розгляд справи був відкладений з 11.06.2015 року на 24.06.2015 року.

У судовому засіданні 24.06.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (покупець) був укладений договір № 221 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах СІР (рампа торгівельного центру в місці поставки-згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору. Товар, що підлягає поставці за цим Договором, визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Строк дії Договору передбачений п. 9.1. Договору, відповідно до якого Договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.2011 року.

Відповідно до п.п. 9.3.-9.4. Договору дія Договору припиняється з закінченням терміну його дії та після виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Дія Договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії Договору на протязі одного місяця до закінчення терміну дії Договору, вказаного в п. 9.1. Договору.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем у місті, в яке здійснюється постачання, на підставі всіх документів, зазначених у пунктах 2.5., 3.2. цього Договору відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 року (П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року (п-7) (ч. 1 п. 4.1. Договору).

Загальну суму Договору складає сума товару, отриманого по всім накладним. Ціна на товар формується в українській національній валюті, включаючи ПДВ, за винятком товарів (операцій), що звільняються від оподаткування податком на додану вартість згідно діючого законодавства України (п.п. 5.1. -5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору ціна товару встановлюється виключно на підставі погодженої сторонами специфікації. Документи, які містять ціну, що не відповідає погодженій специфікації, не приймаються покупцем, а постачальник вважається таким, що зазначені документи не надав, Якщо товар поставлений2 за ціною, яка не відповідає ціні, визначеній в специфікації, товар є отриманим за ціною, яка обумовлена сторонами у підписаній специфікації. Про невідповідність ціни покупець повинен повідомити постачальника одразу після виявлення невідповідності, а постачальник зобов'язаний протягом 3 годин з моменту отримання цього повідомлення надати покупцю електронною поштою або по факсу належно оформлені відкориговані документи до торгівельного центру покупця, в який здійснювалося постачання, з подальшим наданням оригіналів протягом 5 (п'яти) днів з моменту отримання відповідного повідомлення від покупця.

Ціна на товар може бути змінена винятково за попереднім узгодженням з покупцем не менш ніж за 15 робочих днів до зміни. Нова специфікація (прайс-листи) набирає чинності з дня її підписання обома сторонами, при цьому попередня втрачає силу виключно в частині, що суперечить новій специфікації (ч. 1 п. 5.4. Договору).

Згідно ч. 1 п. 5.6. Договору покупець зобов'язаний здійснювати оплату за реалізований товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним Договором, в платіжні дні покупця (по вівторках та/або четвергах), які настають після спливу 45 (сорока п'яти) банківських днів з моменту реалізації товару.

Покупець є таким, що виконав своє зобов'язання по оплаті товарів, з моменту списання банком грошей з банківського рахунку покупця на банківський рахунок постачальника, вказаний в розділі 12 цього Договору (п. 5.7. Договору).

Частиною першою пункту 5.13. Договору передбачено, що за підсумками кожного місяця покупцем до 10 (десятого) числа по закінченню попереднього місяця постачальнику надаються акти звірки взаєморозрахунків. Постачальник зобов'язаний підписати та повернути покупцю акт звірки взаєморозрахунків протягом 10 днів з моменту його надання покупцем або в такий самий строк надати письмові мотивовані зауваження. В разі, якщо покупець в вищезазначений термін не отримає підписаний акт звірки взаєморозрахунків або мотивовані зауваження на нього - акт вважається погодженим постачальником, а суми розрахунків підтвердженими.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної та/або товарно-транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "приймання товару". В разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання товарної або товарно-транспортної накладної (п. 2.6. Договору).

За умовами п. 6.4. Договору, у випадку порушення постачальником умов п. 5.12. або надання покупцю недостовірної інформації щодо рівня націнки на товари, ціни на які підлягають держаному регулюванню, що приведе до штрафних санкцій для покупця з боку органів держаного контролю, постачальник компенсує понесені ним збитки у повній сумі понад штрафні санкції.

06.04.2011 року сторони погодили та підписали Протокол розбіжностей до договору № 221 від 06.04.2011 року, за умовами якого узгодили внести викласти редакцію Договору із наступними змінами:

"п. 1.1. Постачальник зобов'язується у зумовлені строки передавати у власність (поставляти) покупцеві алкогольні напої (далі - товар) та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору. Асортимент, найменування і ціна товару, який постачається за цим Договором, зазначається в специфікації (Додаток № 3 до цього Договору), що є невід'ємною частиною цього Договору.

п. 2.6. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "приймання товару". В разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання накладної на повернення."

Частина перша пункту 4.1. Договору змінена наступним чином: "Передавання-прийняття товару здійснюється згідно накладної представником покупця на підставі довіреності на отримання цінностей оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України, а у випадку централізовано-кільцевих перевезень на підставі повідомлення зі зразками підставі повідомлення зі зразками підписів уповноважених осіб покупця зі зразками штампів покупця. змінена наступним чином: ""

Частина перша пункту 5.4. Договору змінена наступним чином: "Ціна на товар визначається на підставі погодженої сторонами специфікації (прайс-листів) та може бути змінена винятково по попередньому узгодженню з покупцем."

Частини перша та друга пункту 5.6. Договору змінена наступним чином: "Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника через 60 (шістдесят) календарних днів з дня переходу права власності на товар від постачальника до покупця.

Оплата за вперше поставлений товар до нововідкритого торгівельного центру здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника через 74 (сімдесят чотири) календарних днів з дня переходу права власності на товар від постачальника до покупця."

"п. 5.7. Покупець є таким, що виконав своє зобов'язання по оплаті товарів, з моменту списання банком грошей з банківського рахунку покупця на банківський рахунок постачальника, вказаний в розділі 12 цього Договору. В разі якщо протягом 3 діб постачальник не отримує на свій рахунок кошти від покупця, то покупець зобов'язується надати свою допомогу у вирішенні питання із своїм банком щодо причин неперерахування цих коштів. Якщо неперерахування коштів на рахунок постачальника сталося з вини банку покупця, товар вважається неоплаченим до моменту надання доказів перерахування банком покупця відповідних коштів банка постачальника."

Частина перша пункту 6.4. Договору змінена наступним чином: "За несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основного боргу."

"п. 9.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін та діє до 31.12.2011 року."

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2011 року до договору № 221 від 06.04.2011 року сторони погодили на підписали наступні зміни до Договору:

"п. 9.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін та діє до 31.12.2012 року.

п. 9.4. Дія Договору автоматично продовжується на наступний рік, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії Договору на протязі одного місяця до закінчення терміну дії Договору, вказаного в п. 9.1. Договору."

30.12.2011 року сторони погодили та підписали Додаткову угоду № 2 до договору № 221 від 06.04.2011 року, умовами якої, зокрема, внесені наступні зміни:

"п. 1.1. постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах DDP (рампа торгового центру в місці поставки-згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору. Товар, що підлягає поставці за цим Договором, визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього Договору."

Частини перша та друга пункту 5.6. Договору змінена наступним чином: "Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 65 (шістдесят п'ять) календарних днів з дня переходу права власності на товар від постачальника до покупця.

Оплата за вперше поставлений товар до нововідкритого торгівельного центру здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 80 (вісімдесят) календарних днів з дня переходу права власності на товар від постачальника до покупця."

Пункт 5.13. Договору змінено, зокрема, наступним чином: "За підсумками кожного місяця покупцем у період з 10 (десятого) по 15 (п'ятнадцяте) число місяця, що йде за звітним, надається постачальнику пакет документів (акти звірки взаєморозрахунків, акти наданих послуг, податкові накладні, акти взаємозаліку тощо).

Постачальник з 10 п 15 число (в робочі дні) кожного місяця зобов'язаний направити до покупця (за адресою: м. Донецьк, вул. Соколина, 38) свого уповноваженого представника з довіреністю на право отримання документів від покупця.

Постачальник зобов'язаний підписати та повернути покупцю акт звірки взаєморозрахунків та акт наданих послуг протягом 10 днів з моменту його надання покупцем або в такий самий строк надати письмові мотивовані зауваження. Документи повинні бути направлені постачальником таким чином, що виключає можливість неодержання покупцем.

В разі якщо покупець у вищезазначений термін не отримає підписаний акт звірки взаєморозрахунків, акт наданих послуг або мотивовані зауваження на них - відповідні акти вважаються погодженими постачальником, а суми розрахунків - підтвердженими.

У випадку, якщо постачальник не отримав акт звірки до 20 (двадцятого) числа місяця, який слідує -за звітним місяцем, він негайно зобов'язаний повідомити про це покупця."

14.09.2012 року сторони погодили та підписали Додаткову угоду № 5 до договору № 221 від 06.04.2011 року, умовами якої, зокрема, змінений п. 2.6. Договору наступним чином:

умовами якої, зокрема, змінений п. 2.6. Договору наступним чином:

2.6. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "приймання товару". В разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання товарної, або товарно-транспортної накладної, або транспортної накладної."

28.12.2012 року сторони погодили та підписали Додаткову угоду № 8 до договору № 221 від 06.04.2011 року, умовами якої, зокрема, змінені частини перша та друга п. 5.6. Договору наступним чином: "Покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним Договором, які настають після спливу 70 (сімдесят) календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату товарів два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергам (в день, який настане раніше після спливу строку оплати).

Строк платежу за товари, які поставлені до нововідкритого торгівельного центру починає перебіг з дати початку покупцем торговельної діяльності в нововідкритому торговельному центрі."

27.12.2013 року сторони погодили та підписали Додаткову угоду № 10 до договору № 221 від 06.04.2011 року, умовами якої, зокрема, змінений п. 4.1. Договору наступним чином:

"п. 4.1. Передавання-прийняття товару здійснюється згідно накладної представником покупця на підставі довіреності на отримання цінностей оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України, а у випадку централізовано-кільцевих перевезень на підставі повідомлення зі зразками підписів уповноважених осіб покупця та зі зразками штампів покупця

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем у місці, в яке здійснюється постачання, на підставі всіх документів, зазначених у пунктах 2.5., 3.2. Договору. Неузгоджені даним Договором питання прийняття товару регулюються Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 року (П-6) та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року (п-7)."

Частина перша пункту 5.6. Договору змінена наступним чином: "Покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним Договором, які настануть не пізніше 75 (сімдесят п'ять) календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату товарів два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергам (в день, який настане раніше після спливу строку оплати)."

27.12.2013 року сторони погодили та підписали Додаткову угоду № 11 до договору № 221 від 06.04.2011 року, умовами якої змінений п. 9.1. Договору наступним чином:

"п. 9.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014 року включно в частині поставок, а в частині оплат - до повного виконання зобов'язань за цим Договором."

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар (алкогольні напої), в підтвердження чого надав до суду видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (Том № 1, а.с. 41-253, То № 2, а.с. 1-250, Том № 3, а.с. 1-30, а.с. 75-104, а.с. 204-244, Том № 4 , а.с. 1-41 ), які підписані з боку позивача та з боку відповідача, а також скріплені печатками підприємств.

Також, позивач надав до суду накладні на повернення товару та товарно-транспортні накладні на повернення товару (Том № 1, а.с. 32-39), відповідно до яких частина товару була повернута відповідачем позивачу.

Підтвердженням отримання повернутого товару свідчить підпис уповноваженої особи підприємства позивача, скріплений печаткою ТОВ "Дрінк Дістрібушн Сістем".

Позивач зазначає, що відповідач лише частково оплатив товар, тому, враховуючи суму повернутого товару та часткової оплати, у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 2 946 667,97 грн., що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови п. 5.6. Договору, строк оплати поставленого товару за наведеними вище видатковими накладними є таким, що настав.

Позивачем заявлена вимога про стягнення на свою користь основного боргу у сумі 2 946 667,97 грн. за договором № 221 від 06.04.2011 року.

Доказів оплати поставленого товару відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 2 946 667,97 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 ЦК України).

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основного боргу.

За несвоєчасну оплату поставленого товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню окремо по кожній видатковій накладній, за вирахуванням видаткових накладних, доданих до заяви про збільшення позовних вимог, у загальній сумі 68 734,58 грн.

При дослідженні обставин справи суд встановив, що у розрахунку розміру пені позивачем допущено арифметичну помилку, пов'язану із кількістю днів у взятому періоді нарахування пені по видатковій накладній № РН № 23-0040040 від 24.09.2014 року, де зазначена загальна кількість днів прострочення - 37 днів, у той час як загальна кість днів прострочення за період з 08.12.2014 року по 23.12.2014 року складає 15 днів.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню частково у загальному розмірі 68 666,47грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних окремо по кожній видатковій накладній, за вирахуванням видаткових накладних, у загальній сумі 7 941,66 грн.

При дослідженні обставин справи суд встановив, що у розрахунку розміру 3% річних позивачем допущені арифметичні помилки, тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних підлягає задоволенню частково у загальному розмірі 7 934,37 грн.

Також позивач просить стягнути на свою користь втрати від інфляції по кожній видатковій накладній, за вирахуванням видаткових накладних, у загальній сумі 64646,80 грн.

При дослідженні обставин справи суд встановив, що у розрахунку розміру втрат від інфляції позивачем допущені арифметичні помилки, тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції підлягає задоволенню частково у загальному розмірі 61 789,71 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за поставлений товар. Невиконанням обов'язку щодо оплати продукції відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість товару) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 3 085 058,52 грн. (основний борг у розмірі 2 946 667,97 грн., пеня у розмірі 68 666,47грн., 3% річних у розмірі 7 934,37грн., індекс інфляції у розмірі 61789,71грн.).

Стосовно заявленого позивачем клопотання про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що підставами для застосування заходів до забезпечення позову є обставини того, що відповідач протягом тривалого часу не виконує зобов'язання за спірним договором, а також, починаючи з 01.01.2015 року всі магазини торгівельної мережі "Амстор" припинили свою діяльність та зачинені у зв'язку із рейдерським захватом, про свідчить велика кількість статей на сайті торгівельної мережі "Амстор" та в мережі Інтернет, на підтвердження чого позивач надав до суду роздруківки інтернет-сторінок.

На думку позивача, вказані обставини вказують на наявність достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову": заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України: умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Позивач стверджує, що "є підстави вважати, що грошові кошти відповідача можуть зникнути, зменшитись за кількістю", та як на доказ вжиття заходів до забезпечення позову у більшості посилається на інформацію, яка розміщена в мережі Інтернет, до того ж до суду надані матеріали кримінальних проваджень, які побічно вказують на причетність торгової мережі "Амстор" до даних документів, зокрема, належним чином не встановлені засновники та власники торгової мережі, у зв'язку з чим встановити обґрунтованість наданих до суду документів, як доказів на підтвердження вжиття заходів до забезпечення позову, не надається за можливе.

Окрім того, відсутні докази розповсюдження негативних явищ, наведених позивачем щодо мережі "Амстор".

Таким чином, у заяві позивача про забезпечення до позову міститься посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення. Належних доказів того, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення не надано.

Отже, заява про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням сплати позивачем судового збору у більшому розмірі, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1,33 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 438 від 03.02.2015 року та визначений відповідно до наступного розрахунку.

Так, за статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, 2% ціни позову у сумі 3 087 945,38 грн. (сума вказана з урахуванням виправлення помилки, яка допущена позивачем у заяві про збільшення позовних вимог) складає 61 758,91 грн.

У той же час, позивач здійснив оплату судового збору у сумі 61 760,24 грн. згідно платіжного доручення № 96 від 15.01.2015 року у сумі 50 256,24 грн., платіжного доручення № 212 від 22.01.2015 року у сумі 1 603,00 грн. та платіжного доручення № 438 від 03.02.2015 року у сумі 9 901,00 грн.

Відповідно, підлягає поверненню судовий збір у розмірі 1,33 грн. (61 760,24 грн. - 61 758,91 грн.).

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України": питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення може зазначатися у тому числі в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

Судовий збір в іншій частині підлягає розподілу між сторонами.

Судовий збір за подання до суду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову покладається на позивача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 61701,17 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст.ст.1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (49038, місто Дніпропетровськ, вулиця Ленінградська, б. 27, ідентифікаційний код 32516492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем" (49000, місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 82-Г, ідентифікаційний код 37150703) суму основного боргу у розмірі 2 946 667,97 грн., пеню у розмірі 68 666,47грн., 3% річних у розмірі 7 934,37грн., індекс інфляції у розмірі 61789,71грн. та судовий збір у розмірі 61 701,17 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем" (49000, місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 82-Г, ідентифікаційний код 37150703) зайво сплачений судовий збір у розмірі 1,33 грн. (одна грн. 33 коп.), перерахований згідно платіжного доручення № 438 від 03.02.2015 року, оригінал якого заходяться в матеріалах справи.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Сістем" про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено - 24.06.2015 року.

Суддя О.М. Крижний