ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа № 908/685/15-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників:

позивача - Прохоров Р.С.

відповідача - Іванченко Н.В.

3-їх осіб- не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" м. Харків (вх. №1869 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015 у справі № 908/685/15-г

за позовом: Приватного малого підприємства "ШЕКИ" м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" м. Харків

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук Ігор Анатолійович м. Київ

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України м. Київ

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Саатова Олена Анатоліївна м. Запоріжжя

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2015 по справі № 908/685/15-г (суддя Азізбекян Т.А.) позов задоволено. Визнано виконавчий напис № 8973 від 19 грудня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком Ігорем Анатолійовичем, про звернення стягнення на будівлю дитячого центру дозвілля та розваг літ. А-2, загальною площею 1318,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 115, що належить Приватному малому підприємству "ШЕКИ" на праві приватної власності, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь Приватного малого підприємства "ШЕКИ" 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду Запорізької області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015 по справі № 908/685/15-г та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Приватного малого підприємства "ШЕКИ" відмовити.

В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог відповідач зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки АТ «УкрСиббанк» виконав вимоги законодавства, надавши нотаріусу для вчинення виконавчого напису: заяву, оригінал договору іпотеки, копію кредитного договору, меморіальний ордер як підтвердження надання кредиту, розрахунок заборгованості та виписку по кредиту та процентах, претензію про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка вручена особисто засновнику ПМП "Шеки", з відміткою про непогашення заборгованості. Відповідач вважає, що перелічені документи підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, так як того і вимагає п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172. Відповідач наголошує, що приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису при зверненні стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач при розгляді питання по суті не заперечував фактів укладення кредитного та іпотечного договору, отримання ним суми кредиту та прострочення його сплати.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними відповідачем доводами не погоджується, вважає, що судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини справи. При цьому, позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню з підстав його вчинення приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а саме: п. п. 2.3., 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та ст. 88 Закону України "Про нотаріат", тобто без дотримання вимог щодо перевірки одержання боржником (позивачем) та іпотекодавцем (3-ю особою) письмової вимоги про усунення порушення зі сплати заборгованості по процентах за користування кредитом. Позивач вважає, що в даному випадку належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 та від 20.05.2015 розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 10.06.2015 оголошено перерву до 15.06.2015.

В призначене судове засідання 3-і особи не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників третіх осіб за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріли справи, 04.10.2006 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (банк) та Приватним малим підприємством "ШЕКИ" (позичальник) укладено Кредитний договір № 0, за умовами якого (п. 1.1.) банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 1 254 179 Швейцарських франків. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 5 090 302,44 гривень за курсом НБУ на день укладання договору.

Відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням додаткових угод, Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 1 254 179,00 (одні мільйон двісті п'ятдесят чотири тисячі сто сімдесят дев'ять) швейцарських франків у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі, строком по 05 вересня 2016 року із сплатою 8,49 відсотків річних, для рефінансування діючої заборгованості за кредитний договором № 2004-91-К/К від 17 червня 2004 року.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника № 6200 у АКІБ «УкрСиббанк» для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 2.1. договору, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком прийнято: застава нерухомості, а саме: корпуса дитячого центру дозвілля та розваг літ. Б-2, літ. В-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 115; застава нерухомості, а саме: будівля дитячого центру дозвілля та розваг літ. А-2, за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Чарівна, буд. 115.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та Приватним малим підприємством «Шеки» в особі генерального директора Саатова Дуняміла Мамедія огли, 18.10.2010 укладено договір іпотеки № 0/3-1, який посвідчено Сенченко В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріальною округу 18.10.2010 року за реєстровим № 2728.

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки іпотекодавець передав в іпотеку наступні нерухоме майно: будівлю дитячого центру дозвілля та розваг літ А-2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 113 реєстраційний номер 18017629, та належить іпотекодавцю на праві привать власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ № 318141 виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 01.03.2007 року зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 26.03.2007 року в книзі 14, номер запису 2294, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14015230 від 26.03.2007 року.

02.04.2014 року ПАТ "УкрСиббанк" направило на адресу ПМП "ШЕКИ" вимогу № 202-1/26-52 про погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до отриманого листа ПМП "ШЕКИ" станом на 02.04.2014р. має заборгованість перед ПАТ "УкрСиббанк" за Кредитним договором № 0 в розмірі: 9 990 910,05 гривень/794 422,00 СНF - заборгованість по кредиту та 2 492 398,17 гривень/198 181,74 СНF - заборгованість по відсотках.

19.12.2014 року на підставі звернення ПАТ "УкрСиббанк", приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. вчинено Виконавчий напис № 8973, яким звернено стягнення на будівлю дитячого центру дозвілля та розваг літ. А-2, розташовану за адресою м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 115 на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до вчиненого виконавчого напису сума заборгованості, яка встановлена на час вчинення напису становить: 9 555 394,48 гривні/605 959,79 СНF - заборгованість по кредиту та 1 375 441,44 гривня/87 224,26 СНF - заборгованість по відсотках.

Звертаючись до господарського суду, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 8973 від 19.12.2014р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком Ігорем Анатолійовичем, про звернення стягнення на будівлю дитячого центру дозвілля та розваг літ. А-2, загальною площею 1318,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 115, що належить приватному малому підприємству "ШЕКИ" на праві приватної власності, таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства України, а саме: п. п. 2.3., 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав доведеним факт того, що виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог щодо перевірки одержання боржником (позивачем) та іпотекодавцем (третя особа - Саатова О. А.) письмової вимоги про усунення порушення зі сплати заборгованості по процентах за користування кредитом саме в розмірі 693184 Швейцарських франків, за період з 01.01.2014 року по 05.12.2014 року, а також за відсутності доказів щодо безспірності боргу боржника зі сплати цих процентів, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. п. 2.3, 3.2., 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.12 за № 282/20595.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом даного господарського спору є вимога позивача про визнання виконавчого напису № 8973 від 19.12.2014р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком Ігорем Анатолійовичем, про звернення стягнення на будівлю дитячого центру дозвілля та розваг літ. А-2, загальною площею 1318,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 115, що належить приватному малому підприємству "ШЕКИ" на праві приватної власності, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2014 АТ «УкрСиббанк» направив вимогу ПМП «Шеки» в порядку ст. 35 Закону, за № 202-1/26-52. Дана вимога була отримана позивачем , що не спростовано останнім.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що вимога про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не була направлена вимога Саатовій О.А., оскільки майно, на яке приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук І.А. в оскарженому виконавчому написі пропонує звернути стягнення, належить на праві приватної власності ПМП «Шеки», відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 318141, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 01 березня 2007 року та зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 26 березня 2007 року в книзі 14, номер запису 2294, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14015230 від 26 березня 2007 року.

За таких обставин, висновок суду про те, що виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог щодо перевірки одержанням боржником та іпотекодавцем - Саатовою О.А. письмової вимоги про усунення порушення зі сплати заборгованості в порядку ст. 35 Закону «Про іпотеку» - є хибним, оскільки Саатова О.А. не являється власником предмету іпотеки та не є іпотекодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172 (з урахуванням постанови Кабінету міністрів від 26.11.2014р. за № 662 про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) передбачено, що для одержання виконавчого напису за іпотечним договором, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі заяви про вчинення виконавчого напису АТ «УкрСиббанк» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Літвінчуку І.А.:

- оригінали договору іпотеки № 0/3-1 від 18.10.2010р. та договір № 1 щ внесення змін до договору іпотеки;

- кредитний договір № 0 від 04.10.2006р. з додатковими угодами д кредитного договору;

- меморіальний ордер № від 04.10.2006р.;

- виписка по рахунку 62000 за період з 04.10.2006р. по 04.10.2006р.;

- розрахунок заборгованості по кредитному договору № 0 станом 05.12.2014р.;

- претензії № 202-1/26-52 про погашення заборгованості за кредитом від 02.04.2014 з відміткою про непогашення заборгованості;

- опис вкладень до цінного лист з фіскальним чеком № 55;

- довідка АТ «УкрСиббанк» від 05.12.2014р.

Таким чином, перелічені документи підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, так як того і вимагає п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172. Відповідно, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує доказування у випадках, коли подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені зазначеним Переліком.

Крім того, позивач при розгляді питання по суті не заперечував фактів укладення кредитного та іпотечного договору, отримання ним суми кредиту та прострочення його сплати.

Пунктом 9.9. Кредитного договору, сторони визначили, що банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог НБУ та умов договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи, дані балансу, надані банком, якщо позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що включені до виконавчого напису суми стягнення не відповідають умовам укладених договорів.

Отже, наведені докази та обставини справи свідчать про те, що АТ «УкрСиббанк» виконав зазначені вимоги законодавства, надавши нотаріусу для вчинення виконавчого напису: заяву, оригінал договору іпотеки, копію кредитного договору, меморіальний ордер як підтвердження надання кредиту, розрахунок заборгованості та виписку по кредиту та процентах, претензію про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка вручена особисто засновнику ПМП "Шеки", з відміткою про непогашення заборгованості.

Слід зазначити, що згідно із п. 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами Україні затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Колегія суддів зазначає, що в господарських судах при вирішенні спору між боржниками і стягувачами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства, тобто розглядається справа за наявності між боржниками і стягувачами спору про право.

Господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

При цьому, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні та здійснювати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом статей 1, 2, 18 ГПК України, статей 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а у відповідності до статті 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Відповідно до абз. 3 пункту 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24 жовтня 2011 року № 10 зазначено, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Отже, не врахувавши вищенаведені норми чинного законодавства та роз'яснення пленуму Вищого господарського суду України, суд першої інстанції в межах господарського спору про право, основаного на вчинені нотаріальної дії, надав фактично оцінку діям нотаріуса, без дослідження об'єктивних обставин справи щодо належності банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильності вимог, зазначених у виконавчому написі.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012р. «Про судове рішення у цивільній справі» господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 4-2 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого господарського суду не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.15 р. у справі № 908/685/15-г скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Приватного малого підприємства "ШЕКИ" (69068, м. Запоріжжя, вул. Уральська, буд. 39, , р/р 6200 в АТ "Укрсиббанк", м. Харків, МФО 351005) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (юридична адреса: 61050, м. Харків, пр-т. Московський, буд 60; адреса для листування: 69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, буд. 23, к/р 0 в УНБУ в Харківській обл., МФО 351005, ІПН 91) 609,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2015.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.