РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015Справа №910/12805/15

За позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до Державного агентства резерву України

про стягнення заборгованості в розмірі 7 659,30 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: Бриль П.О. - представник за довіреністю № 58-Д від 26.12.14

від відповідача: Михайлюк А.З. - представник за довіреністю № 1301/0/4-15 від 20.04.15

В судовому засіданні 24.06.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач) до Державного агентства резерву України (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 7 659,30 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.5.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/12805/15, розгляд справи призначено на 10.06.2015 р.

У судове засідання 10.06.2015 р. представники сторін з'явилися.

Представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, зазначив про відсутність заборгованості та просив суд відкласти розгляд справи та надати час для подачі відповідних документів на підтвердження відсутності заборгованості.

У судовому засіданні 10.06.2015 оголошувалась перерва за клопотанням представника відповідача до 24.06.2015.

12.06.2014 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечував, з підстав відсутності заборгованості та долучив завірені копії рахунку на оплату № 11854 на суму 86 043,51 грн, акту наданих послуг № 11165 від 13.05.2014 р. про надання послуг за договором № Ц-Б023 від 26.03.2014 на суму 86 043,51 грн та виписки по рахунку відповідача за 15.04.2014 р., про оплату послуг за теплопостачання за січень 2014 р. згідно з договором № Ц-Б023 та акту № 11165 від 13.05.2014.

23.06.2015 через загальний відділ діловодства суду позивач подав додаткової пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідачем оплачено послуги за січень 2014 року у сумі 86 043,51 грн згідно виставленого рахунку № 11854 за договором № Ц-Б023 від 26.02.2014 р. В призначені платежу також зазначено, що оплата здійснюється саме за договором № Ц-Б023. Відтак, за доводами позивача вказана оплата і була зарахована у відповідності до вимог чинного законодавства саме за послуги наданні за договором № Ц-Б023 від 26.02.2014 р., а предметом спору у даній справі виступає заборгованість за грудень 2013 р. за договором № ЦБ-019, вказана заборгованість залишається не погашеною у сумі 7 567,90 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, встановив.

02.12.2013 р. між Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач, виконавець) та Державним агентством резерву (далі - відповідач, замовник) було укладено Договір № Ц-Б019 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з центрального опалення, холодного водопостачання і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 1.2. Договору споживач є користувачем нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 28.

Відповідно до п. п. 2.1. та 2.2. Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (падалі - "Правила"), а у разі його відсутності або несправності за нормативами (нормами) споживання. Нарахування за спожиті послуги проводиться згідно табуляграм ВАТ АК "Київводоканал" і АТС "Київенерго" за тарифами; які затверджені Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, чинними у період споживання послуг.

Згідно з п. 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 3.2 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору надано відповідачу послуги у грудні 2013 року на суму 41 885,10 грн. Відповідачем в свою чергу було оплачено отримані послуги частково у розмірі 34 317,20 грн, відтак у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті послуг у розмірі 7 756,90 грн (41 885,10 грн - 34 317,20 грн).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були направлені претензії з вимогою погасити заборгованість та повторно рахунки на оплату, але відповідач відповідь на зазначені претензії не направив і заборгованість не погасив у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, суд зазначає, що зобов'язання відповідача щодо оплати фактично наданих комунальних послуг виникає на підставі факту отримання таких послуг, та відсутність відповідного договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за фактично спожиті комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві комунальні послуги згідно умов Договору та норм діючого законодавства, а відповідач в порушення умов Договору та діючого законодавства не сплатив на користь позивача вартість отриманих послуг за грудень 2013 р. у сумі 7 567,90 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 7 567,90 грн. заборгованості послуги за Договором нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення платежу, а тому позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 15,14 грн. інфляційних втрат та 76,26 грн. 3% річних

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як факт прострочення виконання грошового зобов'язання встановлений судом та відповідачем не спростований, з відповідача підлягає стягненню 15,14 грн. інфляційних втрат та 76,26 грн. 3% річних за розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Заперечення відповідача щодо відсутності заборгованості за грудень 2013 р. за послуги отримані на підставі договору № ЦБ-019 спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати за комунальні послуги у розмірі 7 659,30 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 28/9; ідентифікаційний код: 37472392) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (03190, м. Київ, вул. м. Кирпоноса, буд. 10/8; ідентифікаційний код: 31731838) 7 567 (сім тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн 90 коп. - основного боргу; 15 (п'ятнадцять) грн 14 коп. - інфляційних втрат; 76 (сімдесят шість) грн 26 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.