ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.15р. Справа № 904/3470/15

За позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1", м. Дніпропетровськ

до

відповідача-1: ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

відповідача-3: Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ

про визнання незаконним використання найменування позивача

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність №157/1181 від 30.12.2014 року, представник

від відповідача-1: ОСОБА_4, посвідчення №138 від 20.09.2012 року, голова первинної профспілкової організацїї НПГУ ДП "ВО "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова"; ОСОБА_5, довіреність №4 від 04.06.2015 року, представник

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: ОСОБА_6, довіреність №12 від 01.04.2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить заборонити використання найменування позивача - «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (скорочено: «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») у назві Відповідача - ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» та зобовязати відповідача виключити зі свого найменування - ОСОБА_2 профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» найменування позивача - «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (скорочено: «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»).

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідач без дозволу Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1», всупереч вимогам ст.90 Цивільного кодексу України використовує його найменування. Також позивач зазначає, що використовуючи назву «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» та виступаючи від імені всіх працівників відповідач вводить в оману як працівників підприємства так і інших громадян, оскільки відповідач представляє не інтереси всіх працівників підприємства а лише 5-10 членів профспілки, серед яких невідомо взагалі чи є працівники позивача. В свою чергу на підприємстві на протязі багатьох років діє ОСОБА_2 профспілкова організація Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1», яка нараховує близько 14,5 тис. членів профспілки - працівників підприємства.

Відповідач-1 проти позову заперечує, у відзиві на позов у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Заперечення у задоволенні позовних вимог мотивовані тими обставинами, що діяльність ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1" здійснюється на підставі власного статуту, профспілка є окремою юридичною особою, а назва відповідача-1 містить найменування позивача, так як членами даної профспілки є працівники Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1".

Також, відповідач-1 зазначає, що право на створення профспілки передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а також Конституцією України, тому перешкоджання у діяльності профспілки є порушенням закону.

Відповідач-1 зазначає, що назва профспілки слугує прив'язкою до підприємства позивача, так як профспілка відповідача-1 створена на Державному підприємстві "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1". Відповідач-1 стверджує, що найменування профспілки не суперечить положенням ст. 90 ЦК України та складається з двох частин, у яких міститься інформація про організаційно-правову форму та назву профспілки.

Відповідач-2 у судове засідання не зявився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

12.06.2015 року до господарського сулу від відповідача-2 надійшло письмове клопотання про здійснення розгляду справи без участі представника Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач-2 висловив позицію того, що реєстрація профспілки здійснюється на підставі норм законодавства та документів, наданих особою, яка має намір зареєструвати відповідну профспілку, тому просить здійснити розгляд справи на розсуд суду.

Відповідач-3 подав до суду заперечення на позов, у яких стверджує, що профспілка відповідача-1 створена на підставі норм законодавства та відповідає останнім, а також зазначає, що відповідно до законодавства, роботодавець зобов'язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємтві.

Розгляд справи був відкладений з 14.05.2015 року на 04.06.2015 року та з 12.06.2015 року на 23.06.2015 року. Під час розгляду справи оголошувалася перерва з 04.06.2015 року по 11.06.2015 року та з 11.06.2015 року по 12.06.2015 року. Ухвалою господарського суду від 12.06.2015 року строк розгляду спору продовжений на 15 днів.

У судовому засіданні 23.06.2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування.

13.05.2013 року до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" надійшов лист Вих. № 37 від 13.05.2013 року від ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", у якому повідомлено про функціонування на підприємстві позивача ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1".

Додатком до наведеного листа відповідач-1 приєднав повідомлення про легалізацію ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", відповідно до якого дана профспілкова організація набула статусу юридичної особи та внесена до Реєстру обєднань громадян за № 301 від 19.10.2012 року.

Також, до наведеного листа відповідач-1 приєднав Свідоцтво про реєстрацію первинної профспілкової організації № 382 від 03.09.2012 року та Виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 200923, відповідно до якої державна реєстрація ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1" відбулася 02.11.2012 року.

Позивач зазначає, що Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" та ОСОБА_2 профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1" є окремими юридичними особами та відповідач-1 безпідставно використовує найменування позивача у визначенні найменування профспілки.

Позивач посилається на положення ст. 90 Цивільного кодексу України та просить заборонити відповідачу-1 використовувати найменування підприємства позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та заступника голови правління ОСОБА_2 профспілкової організації "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", викликаного для надання пояснень відповідно до ст.30 ГПК України, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Найменуванням позивача є: Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1».

Скорочене найменування - «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова».

У той же час, найменування відповідача-1: ОСОБА_2 профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1".

Скорочене найменування: ППО НПГУ ДП«ВО ПМЗ ім. Макарова».

Думка відповідача-1 стосовно того, що ч.5 ст.90 ЦК України може бути застосована виключно якщо дві юридичні особи мають тотожне найменування, судом не приймаються, оскільки вказана норма містить термін саме "використання".

Суд звертає увагу, що термін "використання" - це більш ширше поняття, ніж заборона реєстрації тотожних найменувань юридичних осіб, передбачена Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

До того ж, відповідач невірно розуміє співвідношення ст.90 ЦК України, що регулює цивільні відносини та Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", що застосовується під час здійснення державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.90 Цивільного кодексу України юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Суд зазначає, що включення найменування позивача до найменування відповідача-1 з точки зору чинного законодавства є використанням найменування позивача.

Позовні вимоги також обґрунтовані тими обставинами, що, на думку позивача, відповідач, виступаючи від імені трудового колективу позивача, вводить в оману як працівників підприємства так і інших громадян, оскільки відповідач представляє не інтереси всіх працівників підприємства а лише 5-10 членів профспілки, серед яких невідомо взагалі чи є працівники позивача. В свою чергу на підприємстві на протязі багатьох років діє ОСОБА_2 профспілкова організація Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1», яка нараховує близько 14,5 тис. членів профспілки - працівників підприємства.

Судом витребовувалася у відповідача інформація щодо кількості членів профспілки, які є співробітниками позивача. У судовому засіданні 04.06.2015 року під час розяснення прав та обовязків учасників судового процесу представникам відповідача-1, які вперше з'явилися на засідання, судом було також розяснено положення статей 4-3 та 33 Господарського процесуального кодексу України щодо засад змагальності та обовязку доказування і подання доказів. Такої інформації відповідачем-1 не надано.

Відповідач-1 не навів жодного обґрунтованого аргументу стосовно необхідності використання у своєму найменуванні найменування позивача для здійснення діяльності профспілки.

Заступник голови правління ОСОБА_2 профспілкової організації "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", що надавав пояснення згідно ст.30 ГПК України, зазначив, що використання відповідачем-1 найменування позивача буде мати наслідком змішування діяльності двох профспілкових організацій.

У цьому аспекті суд звертає увагу учасників судового процесу, що відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як вбачається з матеріалів справи, скорочене найменування відповідача-1 є: ППО НПГУ ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова». Також, співзасновник відповідача-1 (який, згідно пояснень відповідача-1 виключений зі складу профспілки відповідача-1) приймає участь у створенні профспілкової організації з назвою:

- ОСОБА_2 профспілкова організація "Всеукраїнської професійної спілки "Захист справедливості" Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (згідно наданих пояснень всеукраїнський орган профспілки відмовив у прийнятті місцевого осередку).

Потім ця ж особа приймає участь у створенні профспілкової організації з назвою:

- ОСОБА_2 профспілкова організація "Всеукраїнської незалежної професійної спілки "Захист праці" Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1».

Найменування вказаних первинних профспілкових організацій відрізняються лише приналежністю до профспілкових організацій зі всеукраїнським статусом.

При цьому суд звертає увагу на скорочені найменування цих організацій українською мовою:

ППО НПГУ ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова»

ППО ВПС ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова»

ППО ВНПС "Захист праці" ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова»

Суд звертає увагу, що для особи, яка не є спеціалістом у галузі діяльності профспілок, відрізняльною частиною найменувань профспілок є саме найменування позивача, що є загальновідомим на впізнаваним як в Україні, так і в світі. Абревіатури, що вказують на належність до всеукраїнських організацій такої розрізняльної здатності не мають.

Суд зазначає, що тенденція масової легалізації первинних профспілкових організацій, які використовують у своїх найменуваннях найменування позивача, дійсно ставить під загрозу змішування діяльності профспілкових організацій, що представляють абсолютну більшість трудового колективу, з первинними профспілковими організаціями, що обєднують декілька осіб. І ця обставина є підставою для вчинення позивачем дій щодо захисту свого права на найменування від незаконного використання.

При цьому суд, звичайно, визнаючи право будь-якої кількості працівників на об'єднання та створення окремої первинної профспілкової організації, не знаходить достатніх аргументів щодо необхідності існування таких організацій виключно з використанням найменування позивача.

Відповідно до ст.1 Гірничого закону України: гірнича справа - діяльність, пов'язана з видобуванням з надр корисних копалин на основі новітніх досягнень науки і техніки.

Назва всеукраїнської профспілкової організації ОСОБА_2 профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1"

Звичайно, що закон не забороняє створення місцевих осередків гірничих профспілок на різних підприємствах, однак в аспекті розглядуваних питань суд звертає увагу, що місцевих осередок профспілки гірників створений на підприємстві космічної промисловості.

У той же час відповідно до ст.1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності": професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Як вже було зазначено, вказана обставина не протирічить законодавству щодо діяльності профспілок та не є підставою для задоволення позову, однак оцінюється в цьому аспекті.

Також не є обґрунтованими пояснення відповідача-1, що найменування місцевих осередків повинно містити найменування підприємства, де вони створені.

Розділом 5 передбачено, що усі організації Незалежної професійної профспілки гірників України мають ідентичну назву, наприклад: первинна профспілкова організація (ППО) Незалежної професійної профспілки гірників України (НПГУ) шахта "Південнодонбаська" № 1.

З наведеного вбачається, що можлива зміна назви юридичної особи (профспілки) і дані дії не суперечать положеннями Статуту Незалежної професійної профспілки гірників України, адже, наприклад, шахта "Південнодонбаська" № 1, не є юридичною особою.

Відповідно до норм ст. 16 "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. ОСОБА_2 профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею.

Профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Профспілка, її організації, об'єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов'язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

З урахуванням наведеного, статтею 16 зазначеного Закону не ставляться вимоги до найменування підприємства в назві профспілки.

Також суд звертає увагу, що відповідачем-1 не надано інформації щодо діяльності як профспілки. Зокрема, відповідач-1 не приймав участі в укладенні колективного договору.

Відповідач-1 посилався на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на положення Конституції України, відповідно до яких профспілка відповідача-1 має право на створення та діяльність.

Також, відповідачем-1 були заявлені усні пояснення щодо дискримінації прав ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України.

Стосовно наведеного суд зазначає наступне.

Згідно п. 1, п. 2 ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Аналізуючи наведені положення законодавства вбачається право профспілки на створення та діяльність, за винятком обмежень, що встановлені законом.

Судом неодноразово ставилося питання до відповідача-1 щодо того, в чому саме необхідність включення найменування позивача до найменування профспілки та яким чином відсутність найменування позивача у назві профспілки може вплинути на права та обовязки її членів, діяльність самої профспілкової організації.

Відповідач-1 жодних обґрунтованих пояснень з приводу поставленого судом питання не висловив, належних доказів щодо можливості порушення його прав до суду не надав.

Таким чином, суд не знаходить розумних доводів щодо неможливості існування профспілки без використання назви позивача. Існування даної профспілки з іншою назвою жодним чином не вплине на її права і обовязки як громадського обєднання.

Отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Також, ОСОБА_2 профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1" подала до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі № 904/3470/15.

Клопотання мотивоване тими обставинами, що спір по справі № 904/3470/15 не підвідомчий господарському суду, так як відповідачем-3 є субєкт владних повноважень, тому спір повинен вирішуватися адміністративним судом.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Позовні вимоги Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" мотивовані порушенням особистого немайнового права на найменування позивача, яке порушене діями ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1", тобто має місце вирішення господарського спору між субєктами господарювання щодо права позивача та дій відповідача-1.

За наведеного вбачається, що правовідносини сторін у справі № 904/3470/15 мають господарський характер.

Таким чином, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ОСОБА_1" про припинення провадження у справі № 904/3470/15.

Окрім викладеного, господарський суд звертає увагу на норми ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до абз. 1 ч. 2 якої, при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Наведені норми Господарського процесуального кодексу України підтверджуються положеннями Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", відповідно до п. 9.10. якої, господарські суди повинні зазначати у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій - відповідний припис, наприклад: "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", "Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)", строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

З огляду на викладені положення законодавства суд вбачає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 профспілкову організацію Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» у місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду виключити зі свого найменування найменування позивача - «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (скорочено: «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»).

Стосовно позовних вимог до Головного управління юстиції в Дніпропетровській області та Дніпропетровського міського управління юстиції - суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки позовні вимоги адресовані саме до відповідача-1, а виключення відповідачів-2,3 неможливе згідно ГПК України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року заяву Державного підприємства "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, заборонено Дніпропетровському міському управлінню юстиції здійснювати легалізацію (внесення відомостей до Реєстру громадських об'єднань) щодо первинних профспілкових організацій, що використовують найменування позивача "Державне підприємство "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" (скорочене найменування: "ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова").

Відповідно до ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Згідно абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія виконання рішення суду, а відповідачеві-1 необхідно вчинити відповідні реєстраційні дії щодо виключення зі свого найменування найменування позивача, заходи до забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду від 28.04.2015 року, підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з абзацом другим пункту 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (п.1 ч.1 ст.7 Закону).

З урахуванням сплати позивачем судового збору у більшому розмірі, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 218,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 430 від 21 квітня 2015 року та визначений відповідно до наступного розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 218,00 грн.

Позивач звернувся до суду з двома вимогами немайнового характеру, тому позивачем повинен бути оплачений судовий збір у розмірі 2 436,00 грн.

У той же час, позивач здійснив оплату судового збору у сумі 3 654,00 грн., відповідно, підлягає поверненню судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (3 654,00 грн. 1 218,00 грн.).

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України": питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення може зазначатися у тому числі в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2 436,00 грн.

Керуючись ст. 90 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги до ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» - задовольнити.

Заборонити первинній профспілковій організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» використання найменування позивача - «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (скорочено: «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») у назві ОСОБА_2 профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1».

ОСОБА_2 профспілковій організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» у місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду виключити зі свого найменування найменування позивача - «Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» (скорочено: «ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»).

Стягнути з первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» на користь Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» судовий збір у розмірі 2436,00 грн.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління юстиції в Дніпропетровській області та Дніпропетровського міського управління юстиції відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року по справі № 904/3470/15.

Повернути Державному підприємству «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1» з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1218,00 грн., сплачений згідно квитанції № 430 від 21 квітня 2015 року, що міститься в матеріалах справи.

Повне рішення складено - 23.06.2015 року.

Суддя О.М. Крижний