ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.15р. Справа № 904/4240/15

За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКО ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЇ ФІРМИ "АЛЬКОР", м. Дніпропетровськ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД", м. Новомосковськ

про стягнення 56 275,41 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Алєксєєв-Каперсак С.С. - довіреність від 15.04.15;

від відповідача: Галата О.В. - довіреність № 55 від 14.01.15.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКО ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЇ ФІРМИ "АЛЬКОР" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" про стягнення заборгованості у розмірі 56 275,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору поставки № 34/11 від 22.02.11.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечує, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 16.06.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між продавцем (позивач) та покупцем (відповідач) укладений договір поставки № 34/11 від 22.02.11 (Договір). Згідно предмету цього Договору, Постачальник зобов'язується поставити інструмент різного виробництва(товар), а покупець прийняти і оплатити товар. Асортимент, кількість і ціна товару вказуються в Специфікації, оформленої у вигляді додатку№1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Загальна сума договору 149 250,00 грн. (п.4.3).

Даний Договір вступає в силу з дати підписання його уповноваженими представниками Сторін і діє до 29.02.12, У випадку невиконання сторонами свої зобов'язань по цьому договору в повному обсязі у вказаний строк дія договору продовжується до повного виконання зобов'язань.( п. 11.1).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, і здійснив поставку продукції відповідачу на загальну суму 26 499,60грн. Даний факт поставки підтверджується додатковими угодами, видатковими накладними, рахунками на їх оплату товару, податковими накладними (а.с. 24-44).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 5.1, 5.2 Договору, покупець оплачує товар, який поставлявся за цим договором на підставі рахунків, виставлених продавцем, шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Строк оплати - протягом 45 банківських днів від дати поставки узгодженої партії товару.

Згідно додаткової угоди №49 від 14.08.13 строк оплати товару за поставкою від 26.09.13 на суму 9 214,80 грн. настає протягом 60 календарних днів від дати поставки, тобто відповідач повинен оплатити товар до 26.11.13.

За всіма іншими поставками відповідач повинен оплатити протягом 45 календарних днів від дати поставки. Таким чином, за поставкою від 26.09.13 на суму 1095,00 грн., відповідач повинен оплати товар до 11.11.13, за поставками від 07.11.13, відповідач повинен оплати товар до 23.12.13.

Однак, Відповідач порушив умови договору, і не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого товару. Внаслідок цього, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день подання позову, дорівнює 26 499 грн., що підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 26 499,60 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 9.2. Договору, за порушення строків оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період , за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 9 912,85 грн. за порушення ним строків виконання зобов'язань у періоди з 26.11.13 по 07.05.15, з 11.11.13 по 07.05.15, з 23.12.13 по 07.05.15 за чотирма накладними.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача пені за період шість місяців. За поставкою від 26.09.13 на суму 9 214,80 грн., починаючи з 26.11.13 по 26.05.14. за поставкою від 26.09.13 на суму 1095,00 грн., починаючи з 11.11.13 по 11.05.14, за поставкою від 07.11.13, починаючи з 23.12.13 по 23.06.14.

Згідно ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно п. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява відповідачем подана. Тому, господарський суд зобов'язаний застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що за позовними вимогами про стягнення пені у період з 26.11.13 по 26.05.14 та з 11.11.13 по 11.05.14 закінчився строк позовної давності, оскільки позовну заяву подано 18.05.15. А отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за цей період прострочки, слід відмовити. За прострочку оплати, у період з 19.05.14 по 23.06.14 товару, поставленого згідно накладних від 07.11.13 на загальну суму 16 189,80 грн., пеня за розрахунком суду складає 294,96 грн. За вимогами про стягнення пені у сумі 294,96 грн. за вказаний період, строк позовної давності не сплив. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в розмірі 294,96 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 5 363,53 грн. грн. відсотків за користування грошовими коштами за вищевказані періоди.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Умовами договору поставки, розмір відсотків за користування грошовими коштами не визначений. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, вимоги позивача про стягнення 3 % річних за прострочення оплати товару за період з 26.11.13 по 07.05.15, з 11.11.13 по 07.05.15, з 23.12.13 по 07.05.15 за чотирма накладними є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку із порушенням умов договору, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за періоди з грудня 2013 по березень 2015 за накладною №93/169 від 26.09.13, з листопада 2013 по березень 2015 за накладною № 92/197 від 26.09.13, з січня 2014 по березень 2015 за накладними № 101/221 від 07.11.13, № 104/213 від 07.11.13, № 103/201 від 07.11.13, № 102/220 від 07.11.13 в сумі 13 384,00 грн.

Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог щодо зобов'язання за цим договором, які припинені відповідно до заяви вих. № 531 від 17.07.14 є безпідставними та необгрунтовантими з наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (п.3 ст.203 ГК України).

Щодо дослідження необхідних умов, передбачених законом та які є необхідними для проведення заліку у відповідності до ст. 601 ЦК України, то господарський суд, даючи правову оцінку заяві про залік, зазначає, що зобов`язання може бути припинено внаслідок такого заліку за заявою однієї із сторін, якщо:

1) вимоги є однорідними, в даному випадку - грошові;

2) вимоги є зустрічними, а саме в суб`єктному складі правовідносин наявне співпадіння боржника та кредитора в одній особі;

3) вимоги є такими, строк виконання яких настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги ("зрілість" вимог);

4) за вимогами повинен бути відсутній предмет спору - між сторонами не повинно залишитись неврегульованих питань що існування заборгованості та її розміру, вимоги не повинні мати характер надуманих ("безспірність вимог").

Вимоги відповідача не відповідають вищезазначеним вимогам, а тому у суду відсутні підстави вважати вчиненим правочин заліку зустрічних вимог.

Вимоги відповідача мають бути предметом окремого позову та окремого судового розгляду.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 524, 525, 526, 629, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115, код 33905850) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКО ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЇ ФІРМИ "АЛЬКОР" (49087, м.Дніпропетровськ, вул. Калинова,90, код 31384678) 26 499,60 грн. основної заборгованості, 1115,43 грн. - 3 % річних, 294,96 грн. - пені, 13 384,00 грн. - інфляційних втрат, 1340,62 грн. - судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 22.06.15.

Суддя М.О.Ніколенко