ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 925/866/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

за участю представників: позивача: Білозор О.О. - за довіреністю,

відповідача: Трохименко Н.О., Микитюк Р.Б. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом фермерського господарства "ЗЕРНЯТКО ПЛЮС"

до сільськогосподарського виробничого кооперативу "КОЗАЦЬКИЙ"

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Маліванчук Микола Олександрович,

ВСТАНОВИВ:

Фермерським господарством "ЗЕРНЯТКО ПЛЮС" подано позов про зобов'язання відповідача - Сільськогосподарський виробничий кооператив "КОЗАЦЬКИЙ" усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:004:0123 в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району шляхом припинення її використання. В обгрунтування позову позивач вказав на те, що на підставі договору суборенди землі позивач є законним користувачем вказаної земельної ділянки площею 15,5769, в даний час тривають весняно-польові роботи, однак позивач не може використовувати земельну ділянку у зв'язку з тим, що вона безпідставно використовується (оброблена та засіяна) СВК "КОЗАЦЬКИЙ".

18.06.2015 представник позивача надала пояснення до позовної заяви, в якому конкретизувала позовні вимоги та вказала, що позивач просить зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:004:0123 в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району шляхом припинення її використання після збору врожаю, але не пізніше 01 вересня 2015 року.

Представник відповідача Трохименко Н.О. подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою у зв'язку з тим, що відповідач не чинив перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу, цю земельну ділянку відповідач використовував на законних підставах відповідно до договору оренди землі від 01 березня 2010 року, 01 березня 2013 року термін дії Договору закінчився, проте відповідач надалі продовжує використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, так як вона Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області актом прийому передачі земельної ділянки у нього не вилучалася, інших попереджень, щодо вивільнення земельної ділянки від Держземагенства на адресу відповідача не надходило, тому в сезон осінньо - польових робіт ним було засіяно цю земельну ділянку озимим ячменем та люцерною; про те, що земельна ділянка надана в оренду іншому господарству, відповідач дізнався лише із ухвали суду від 18.05.2015. ніяких інших повідомлень щодо нового власника земельної ділянки відповідач не отримував; господарство готове по результатах збору врожаю передати земельну ділянку позивачу.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Маліванчука Миколу Олександровича, із яким позивачем укладено договір суборенди спірної земельної ділянки.

Представник третьої особи надав клопотання від 08.05.2015, в якому просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та розглянути справу без участі Маліванчука М.О. та без участі його представника.

У судовому засіданні:

представник позивача просила задовольнити позов та зобов'язати відповідача припинити використання земельної ділянки після збору врожаю, але не пізніше 01 вересня 2015 року та пояснила, що позивач не знав і не міг знати про те, що спірна земельна ділянка засіяна, йому ніхто про це не повідомив, хоча він і звертався до сільської ради; відповідач безпідставно використовує земельну ділянку, тому повинен припинити її використання та відшкодувати понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору;

представник відповідача Трохименко Н.О., заперечуючи проти позову, посилалася на доводи, викладені у письмовому запереченні, та пояснила, що відповідач не заперечує звільнити земельну ділянку після достигання сільськогосподарських культур, що були засіяні на спірній земельній ділянці, та обіцяє її звільнити до 01.09.2015; відповідач використовує спірну земельну ділянку не самочинно, він на законних підставах орендував її до 01.03.2013, однак на момент, коли закінчилася дія договору оренди, не було механізму продовження його дії, його заяви не розглядалися, тому він продовжував її використовувати, сподіваючись на те, що договір оренди земельної ділянки буде укладений; у зв'язку з відсутністю інформації про орендаря цієї земельної ділянки восени відповідач засіяв її озимим ячменем та люцерною, а 25.03.2015 уклав договір суборенди із Боровиковською сільською радою, оскільки ні відповідач, ні сільська рада не знали про укладення договору оренди із Маліванчуком М.О. та договору суборенди із позивачем; ця інформація стала відома відповідачу із ухвали суду від 18.05.2015 у даній справі; ніхто про укладення цих договорів не повідомляв, позивач до відповідача не звертався та про укладення договору суборенди не повідомляв, позивач не подав суду доказів підписання із відповідачем акта повернення земельної ділянки із оренди, тому вважає, що спір доведений до суду з вини позивача та просить покласти судові витрати на відповідача.

У судовому засіданні 18.06.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представників сторін у судовому засіданні,суд встановив таке.

24 грудня 2014 року Головне управління Держземагентства у Черкаській області та громадянин України Маліванчук Микола Олександрович уклали договір оренди землі, за яким останній отримав у строкове платне користування для ведення фермерського господарства земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровим номером :03:004:0123 площею 15,5769 га, яка знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Договір оренди укладено терміном на 25 років та діє до 24 грудня 2039 року.

В пункті 30 цього договору передбачено право орендаря передати земельну ділянку в суборенду без отримання попередньої згоди орендодавця.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 05.03.2015 було зареєстроване право оренди вказаної земельної ділянки строком на 25 років.

12.03.2015 громадянин Маліванчук Микола Олександрович, як орендар, та фермерське господарство "ЗЕРНЯТКО ПЛЮС", як суборендар, уклали договір суборенди спірної земельної ділянки на той же термін, що й договір оренди. Право суборенди вказаної земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 16.03.2015.

До укладення вказаних договорів спірна земельна ділянка знаходилася в оренді у сільськогосподарського виробничого кооперативу "КОЗАЦЬКИЙ" на підставі договору оренди землі від 01 березня 2010 року, укладеного між відповідачем та Звенигородською районною державною адміністрацією терміном на 3 роки, зареєстрованого у Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 березня 2010 року за № 01. Після закінчення строку цього договору інший договір оренди землі в установленому законом порядку відповідачем не укладений.

01 березня 2013 Боровиківською сільською радою та СВК "КОЗАЦЬКИЙ" було укладено договір, за яким останній, з метою недопущення втрат до бюджету, пов'язаних з неможливістю своєчасно укласти договір оренди землі, зобов'язався вносити плату за користування землею.

Восени в сезон осінньо - польових робіт відповідач засіяв спірну земельну ділянку озимим ячменем та люцерною.

У зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка фактично використовується відповідачем, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 16.03.2015 позивач є суборендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровим номером :03:004:0123 площею 15,5769 га, яка знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, на 25 років.

Право суборенди отримане ним на підставі договору суборенди від 12.03.2015, укладеного із громадянином Маліванчуком Миколою Олександровичем, який є орендарем цієї земельної ділянки, право на яку зареєстроване в установленому порядку 05.03.2015.

З моменту державної реєстрації права суборенди землі у фермерського господарства "ЗЕРНЯТКО ПЛЮС" виникло право користування переданою йому в суборенду земельною ділянкою загальною площею 15,5769 га з кадастровим номером :03:004:0123 в адміністративних межах Боровиківської сільської ради Звенигородського району.

Станом на березень 2015 року строк, на який був укладений відповідачем договір оренди землі, закінчився. Поновлення договору оренди землі в установленому законом порядку не відбулося.

Згідно статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Стаття 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Судом встановлено і сторонами не заперечено, що позивач є законним користувачем спірної земельної ділянки, а відповідач займає цю земельну ділянку без встановлених законом документів, тому він зобов'язаний припинити використання спірної земельної ділянки після збору врожаю, але не пізніше 01 вересня 2015 року. При цьому суд зазначає, що згода відповідача на звільнення земельної ділянки після збору врожаю не може вважатися відсутністю предмету спору, оскільки станом на момент прийняття рішення відповідач все-таки використовує земельну ділянку (на ній ростуть посіяні відповідачем культури), що фактично перешкоджає позивачу використовувати земельну ділянку за призначенням.

З огляду на вказані норми законодавства та встановлені обставини і наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням пояснення позивача від 18.06.2015.

Витрати на сплату судового збору із даного позову належить покласти на позивача з огляду на таке. Згідно частини 2 статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судом встановлено і позивачем не заперечено, що він не повідомляв відповідачу про укладення ним договору суборенди на спірну земельну ділянку, не звертався до відповідача із вимогою про її звільнення, перед зверненням до господарського суду з позовом не пересвідчився у наявності заперечень зі сторони відповідача проти звільнення земельної ділянки на вказаних позивачем умовах.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати сільськогосподарський виробничий кооператив "КОЗАЦЬКИЙ" (Черкаська область, Звенигородський район, с. Козацьке, ідентифікаційний код 03792740) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :03:004:0123 в адміністративних межах Боровиковської сільської ради Звенигородського району шляхом припинення її використання після збору врожаю, але не пізніше 01 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 24.06.2015.

Суддя А.Д. Пащенко