ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 квітня 2015 року Справа № 911/2044/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Бакуліної С.В.,
суддів:Добролюбової Т.В.,
Волковицької Н.О.,
Грейц К.В.,
Мачульського Г.М.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 16.03.2015
у справі№ 911/2044/14

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"; 2.Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Краснянське"
простягнення 8 871,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.06.2014 позов задоволено повністю, солідарно стягнуто із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Краснянське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 8871,40 грн дооцінки вартості товару, 500 грн витрат на послуги адвоката та 1827 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2015 у справі №911/2044/14 рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасовано, у позові відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулось з заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 16.03.2015 у справі № 911/2044/14, в якій просить скасувати зазначену постанову та передати справу на новий розгляд.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 29.10.2014 у справі №911/3606/13, від 22.04.2014 у справі №911/2767/13, від 19.02.2014 у справі №911/2682/13, від 16.09.2010 у справі №17/308, від 25.09.2010 у справі №19/301, від 11.12.2014 у справі №910/8733/14, від 15.01.2015 у справі №925/527/14, від 25.12.2014 у справі №914/3188/14, від 12.08.2014 у справі №911/5/14, від 14.08.2012 у справі №8/079-11/14, від 09.12.2009 у справі №4/030-09, від 06.08.2013 у справі №5/097-12, мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.03.2015 у даній справі надано заявнику строк для усунення недоліків до 22.04.2015. Заявником вимоги ухвали від 25.03.2015 виконані належним чином.

Перевіривши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія судів дійшла висновку, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Встановлений статтею 11116 ГПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд судових рішень є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 16.03.2015 у справі № 911/2044/14, про перегляд якої просить заявник, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення донарахованої суми боргу по договору купівлі продажу (дооцінка товару, курсова різниця), виходячи з того, що факт виконання зобов'язання за договором належному кредитору (ст. 599 ЦК України), встановлено господарським судом у іншій судовій справі, що свідчить про припинення зобов'язання та відсутність у позивача (нового кредитора) права вимоги до відповідача.

Водночас приймаючи постанову від 29.10.2014 у справі № 911/3606/13 та вирішуючи спір у подібних правовідносинах, за подібних сторін спору, договорів і аналогічного матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, суд касаційної інстанції, встановивши, що рішення господарського суду в іншій справі про стягнення з покупця заборгованості за договором виконано боржником; у подальшому між сторонами укладено договори уступки права вимоги, дійшов висновку, що до позивача (нового кредитора) перейшло право вимоги щодо сплати курсової різниці, пені, відсотків річних, інфляційних втрат, оскільки товариство оплату вартості поставленого товару здійснювало частинами без врахування курсових коливань гривні до євро, та погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, в частині стягнення курсової різниці. Аналогічних правових висновків щодо стягнення курсової різниці дійшов суд касаційної інстанції у постановах від 19.02.2014 у справі № 911/2682/13 та від 22.04.2014 у справі №911/2767/13.

З огляду на викладене судом касаційної інстанції неоднаково застосовано одні і ті ж самі норми матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Допустити справу № 911/2044/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя С.Бакуліна
Судді: Т.Добролюбова
Н.Волковицька
К.Грейц
Г.Мачульський