Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"22" червня 2015 р. Справа № 927/740/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова",

вул. Оболонська, 38/36, м. Київ, 04071

В особі: Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ТехНова",

вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14014

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 14017

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 11313,38 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Машко О.П. довіреність № 121 від 25.09.2014 р., представник

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 22.06.2015 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю фірма „ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу „Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ фірми „ТехНова" подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за теплопостачання в сумі 11313,38 грн., з якої 8291,42 грн. заборгованість за теплову енергію в гарячій воді за період з 01.03.13 р. по 28.02.15 р. включно, 276,60 грн. сума пені за період з 16.04.14 р. по 02.04.15 р. включно, 248,70 грн. сума 3% річних за період з 16.04.2013 р. по 02.04.2015 р., включно та 2496,66 грн. сума інфляційних втрат за період з травня 2013 р. по лютий 2015 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1361 від 18.12.2006 р. та додаткової угоди від 11.11.2008 р. до нього.

22.06.2015 р. позивачем подано заяву, згідно якої останній повідомив, що до подачі позову до суду відповідачем частково сплачено основний борг на суму 1670,00 грн. згідно до платіжного доручення від 29.04.2015 р. № @2РL709426 (а.с. 81-82, 87). Заяву про відмову від позову в цій частині вимог чи зменшення позовних вимог, у відповідності до ч. 4 ст. 22 та ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до суду не подано.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не з'явився, уповноваженого представника не направив. Ухвала суду про порушення провадження по справі від 20.05.2015 р. та про відкладення розгляду справи від 09.06.2015 р. були направлені за адресою державної реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1, 14017, - повернуті на адресу суду відділенням поштового зв'язку як неодержані з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 72-73, 79-80).

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України (п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.). Враховуючи, вищезазначене, відповідач був двічі належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом.

Позивач у судовому засіданні 22.06.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

18 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ фірми "ТехНова" (надалі - позивач, постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, споживач), укладено договір № 1361 на постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого позивач бере на себе зобов'язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах для об'єктів, вказаних в додатку №1 договору, а відповідач зобов'язується сплачувати одержану теплову енергію на розрахунковий рахунок позивача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, на умовах та порядку постачання і сплати, передбачених договором.

Згідно додаткової угоди від 14.10.2014 р. до договору № 1361 від 18.12.2006 р. пункт 1.1 договору викладено в новій редакції, а саме: за цим договором постачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах та надавати послугу з централізованого постачання гарячої води для об'єктів вказаних у додатку № 1, а споживач зобов'язався сплачувати кошти за одержану теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника за встановленими тарифами (цінами) у терміни, на умовах та порядку постачання і сплати, передбачених цим договором (а.с. 151).

Згідно п. 2.1 договору теплова енергія постачається відповідачу для об'єктів та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче водопостачання - протягом року, технологічні потреби.

Додатком № 1 від 18.12.2006 р. до договору "Обсяги постачання теплової енергії" (а.с. 15) з урахуванням редакції Додаткової угоди від 11.11.2008 р. (а.с. 17), встановлено, що теплова енергія в гарячій воді постачається відповідачу за адресою АДРЕСА_2, опалювальною площею 53,9 кв.м. Максимальне теплове навантаження на опалення по об'єктах, яке застосовується для розрахунків з 14.10.2014 р. (день укладення додаткової угоди) по наступних пунктах таблиці Додатка № 1 до договору складає: п. 1 офіс (АДРЕСА_3) - 0,00200 Гкал/год (з урахуванням редакції додаткової угоди від 14.10.2014 р.) (а.с.151).

Відповідно до п. 5.1 договору сторони визначили, що облік спожитої відповідачем теплової енергії здійснюється із теплоносієм розрахунковим способом за 1 кв. метр. Облік спожитої споживачем теплової енергії здійснюється із гарячою водою на господарсько - побутові потреби розрахунковим способом.

Згідно додаткової угоди від 14.10.2014 р. до договору п. 5.1 договору викладено в новій редакції, а саме: облік спожитої споживачем теплової енергії (Гкал) здійснюється відповідно до показників приладів обліку теплової енергії, а за його відсутності розрахунковим способом згідно з тепловими навантаженням визначеним у цьому договорі. Облік за надані послуги з централізованого постачання гарячої води здійснюється за 1 куб м. за показаннями приладів обліку, а за його відсутності розрахунковим за 1 куб. м. згідно з нормами споживання (а.с. 151).

Згідно п. 6.2 розрахунки за теплову енергію здійснюються в розмірі на опалення протягом опалювального періоду по тарифу: за 1 кв. м. опалювальної площі, на гаряче водопостачання за 1 куб. м.

Додатковою угодою від 14.10.2014 р. до договору № 1361 від 18.12.2006 р. розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно з встановленими тарифами за наступними розрахунковими одиницями: за 1 Гкал - за відсутністю приладів обліку - обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Розрахунки за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється за встановленими тарифами за наступними розрахунковими одиницями: за 1 куб. м за наявності приладів обліку, що здійснює облік у куб. м.

Пунктом 6.1 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається відповідачем, здійснюються виключно у грошовій формі на розрахунковий рахунок позивача по тарифах, які затверджені рішеннями облдержадміністрації, міської ради, і які можуть змінюватись згідно з законами Верховної Ради і постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 6.2.3 договору з урахуванням редакції додаткової угоди від 14.10.2014 р. за умови наявності заборгованості за теплову енергію вся або частка переплаченої суми отриманих коштів за зазначений споживачем період або суми коштів без зазначення періоду оплати у платіжному документі, яка дорівнює або менше суми існуючого боргу - обліковується теплопостачальною організацією як погашення заборгованості споживача з найбільш раннім строком виникнення суми боргу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу за період з 01.03.13 р. по 28.02.15 р., включно, теплової енергії на загальну суму 8744,97 грн. та виставив відповідачу рахунки-фактури за період з 01.03.13 р. по 28.02.15 р. на зазначену суму (а.с. 24-35).

Відповідно до п. 6.5. договору, розрахунки відповідача з позивачем за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води виконуються згідно з діючим законодавством, згідно з рахунками позивача щомісячно, у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим способом при відсутності приладів обліку. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Так, вартість послуг з централізованого опалення за період з 01.03.2013 р. по 30.09.2014 р. обраховувалась позивачем розрахунковим способом виходячи з діючих тарифів та розміру опалювальної площі (м. кв.).

Позивачем при визначені вартості послуг з централізованого опалення за березень 2013 р. - квітень 2013 р., жовтень 2013 р. - квітень 2014 р. (а.с. 24, 27-30) застосовано тариф 13,2598 грн./кв.м. (506,10 грн. х 0,0262), де 506,10 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) - тариф на теплову енергію затверджений Постановою від 03.02.2012 р. № 61 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг «Про встановлення тарифів на теплову енергію ТОВ фірми «ТехНова», що набрала чинності 01.03.2012 року (а.с. 110), та 0,0262 Гкал/м.кв. місячна норма споживання теплової енергії на опалення для інших споживачів КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «ТехНова», які затверджені рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.09.2008 р. № 263 «Про тарифи на послуги теплопостачання в м. Чернігові» та додатком № 1 до нього (а.с. 111-113).

Вартість послуг з опалення починаючи з жовтня 2014 р. визначена позивачем виходячи з умов додаткової угоди від 14.10.2014 р., а саме за 1 Гкал відповідно до теплового навантаження. Згідно додатка № 1 до спірного договору з урахуванням редакції додаткової угоди від 14.10.2014 р. максимальне теплове навантаження 0,00200 Гкал/год.

Так, вартість послуг з опалення за жовтень 2014 р. - листопад 2014 р. (а.с.33) визначена позивачем виходячи з тарифу 467,68 грн/Гкал (без ПДВ), затвердженому постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 23.05.2014 р. № 597, постанова набрала чинності з 01.06.2014 р. (а.с.114).

Вартість послуг з опалення за грудень 2014 р. - січень 2015 р. (а.с.34) визначена позивачем виходячи з тарифу 521,48 грн/Гкал, що затверджений відповідною постановою від 28.11.2014 р. № 625, яка набрала чинності з 01.12.2014 р. (а.с. 140-141).

При визначені вартості послуг з опалення за лютий 2015 р. (а.с. 35) позивачем застосований тариф 687,71 грн/Гкал, що затверджений відповідною Постановою від 31.01.2015 р. № 151, яка набрала чинності з 01.02.2015 р. (а.с.146-148).

Вартість послуг з централізованого гарячого водопостачання за спірний період обраховувалась позивачем виходячи із діючих тарифів за 1 куб. м з урахуванням показників приладів обліку.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії в термін, передбачений в додатку № 1 до договору, а саме не пізніше 22 числа місяця. Споживач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, звіт про фактичне споживання теплової енергії постачальнику не передавав.

За приписами п. 4.1.1 договору постачальник має право у будь -який час знімати показання приладів обліку.

Так, позивачем були складені відомості обліку зняття показань приладів, виконуючих облік гарячої води на гаряче водопостачання станом на 26.03.2013 р., 23.04.2013 р., 29.05.2013 р., 25.06.2013 р., 27.08.2013 р., 27.09.2013 р., 24.10.2013 р., 25.11.2013 р., 26.12.2013 р., 30.01.2014 р., 27.02.2014 р., 31.03.2014 р., 28.04.2014 р., 29.05.2014 р., 26.06.2014 р., 29.07.2014 р., 26.08.2014 р., 30.09.2014 р., 28.10.2014 р., 26.11.2014 р., 27.01.2015 р., 25.03.2015 р. (а.с. 118-139).

Позивачем при визначені вартості послуг з централізованого гарячого водопостачання за квітень 2013 р. - березень 2014 р., травень 2014 р. (а.с. 24-30) застосовано тариф 22,8757 (506,10 грн. х 0,0452 Гкал/куб.м), де 506,10 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) - тариф на теплову енергію, затверджений Постановою від 03.02.2012 р. № 61 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг «Про встановлення тарифів на теплову енергію ТОВ фірми «ТехНова», що набрала чинності 01.03.2012 року (а.с. 110), та 0,0452 Гкал/куб м. місячна норма споживання теплової енергії на підігрів води для КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «ТехНова», затверджена рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.09.2008 р. № 263 «Про тарифи на послуги теплопостачання в м. Чернігові» та додатком № 1 до нього (а.с. 111-113).

Вартість послуг з централізованого гарячого водопостачання за період червень 2014 р. - липень 2014 р. (а.с.31) визначена позивачем за тарифом (підігрів гвп) - 21,1391 грн./куб. м, що затверджений відповідною постановою від 23.05.2014 р. № 597 та додатка № 1 до неї (а.с.114-115), яка набрала чинності з 01.06.2014 р., вартість послуг за період липень 2014 р. - жовтень 2014 р., січень 2015 р. - за тарифом 27,12 грн./куб.м, що затверджений відповідною постановою від 27.06.2014 р. № 868, яка набрала чинності з 01.07.2014 р. (а.с.116).

Тариф 29,77 грн./куб.м. за послуги з централізованого постачання гарячої води застосований позивачем при визначені вартості зазначених послуг за січень 2015 р. (а.с. 34) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.11.2014 р. № 663, що набрала чинності з 01.12.2014 р. (а.с.142-143).

Відповідно до п. 3.2.22. договору, відповідач зобов'язується щомісячно здійснювати розрахунки за всю спожиту теплову енергію згідно з тарифами п. 6.1 цього договору на розрахунковий рахунок після отримання рахунку на оплату. У випадку неотримання рахунку до 15 числа наступного місяця відповідач зобов'язаний повідомити про це позивача.

Згідно п. 6.9 договору, у випадку несплати відповідачем рахунку до 15 числа наступного місяця, нараховується пеня у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Рахунки-фактури за теплову енергію були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальних чеків в матеріалах справи (а.с. 36-58).

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач частково розрахувався за поставлену теплову енергію на загальну суму 453,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2013 р. № D0423VAVPD на суму 880,00 грн. (437,83 грн. зараховано позивачем в оплату вартості наданих послуг за попередній період, 453,55 грн. зараховано позивачем в оплату вартості послуг за березень 2013 р.) (а.с. 86,90).

На момент подачі позову до суду позивачем заявлено до стягнення 8291,42 грн. (8744,97 грн. - 453,55 грн.) основного боргу за надані послуги згідно спірного договору.

З матеріалів справи вбачається, що до подачі позову до суду (20.05.2015 р. - дата реєстрації позовної заяви канцелярією суду) відповідачем було здійснено часткову оплату за надані послуги в сумі 1670,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2015 р. № @2PL709426 (а.с. 87).

Заяву про відмову від позову в цій частині вимог чи зменшення позовних вимог, у відповідності до ч. 4 ст. 22 та ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до суду не подано.

Отже, на момент порушення провадження по справі (20.05.2015 року) сума основного боргу відповідача за спірний період складала 6621,42 грн., замість 8291,42 грн. як заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Права позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1670,00 грн. на момент звернення до суду порушеними не були, що має наслідком відмову у позові в цій частині. В іншій частині позовні вимоги в сумі 6621,42 грн. основного боргу є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.9 договору встановлено нарахування пені у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення у випадку несплати відповідачем рахунку до 15 числа наступного місяця.

Згідно п. 7.2.3. договору, відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в сумі 276,60 грн. за період з 16.04.2014 р. по 02.04.2015 р. включно, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; три відсотка річних в сумі 248,70 грн. за період з 16.04.2013 р. по 02.04.2015 р., включно та 2496,66 грн. інфляційних втрат за період з травня 2013 р. по лютий 2015 р., включно.

Позивачем був наданий розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат станом на 17.06.2015 р.(а.с.91-94), згідно якого період стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат змінено (зменшено), однак будь - яких заяв чи клопотань про зменшення позовних вимог в цій частині вимог згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивачем до суду не подано.

Таким чином, суд продовжив розгляд справи виходячи із попередньо заявлених позовних вимог, в частині пені в сумі 276,60 грн. за період з 16.04.2014 р. по 02.04.2015 р. включно, трьох відсотків річних в сумі 248,70 грн. за період з 16.04.2013 р. по 02.04.2015 р., включно, та інфляційних втрат в сумі 2496,66 за період з травня 2013 р. по лютий 2015 р., включно.

Суд, перевіривши розрахунок пені, встановив, що позивачем пред'явлено до стягнення пеня без врахування спливу строків позовної давності. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Будь-яких клопотань та заяв, включаючи заяву про застосування строків позовної давності в частині стягнення пені, відповідачем до суду не подано.

Таким чином, строки позовної давності в частині стягнення пені застосуванню не підлягають.

Враховуючи те, що відповідачем допущено прострочку виконання взятих на себе зобов'язань щодо оплати за теплопостачання в гарячій воді, суд, перевіривши розрахунок позивача (а.с. 18-23), приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме в частині пені в сумі 275,17 грн., в частині трьох відсотків в сумі 248,49 грн., в частині інфляційних втрат в сумі 2174,49 грн., у зв'язку із допущенням позивачем помилок в розрахунку. Так, позивачем помилково включено день фактичної сплати суми заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення трьох відсотків річних, невірно визначено строк оплати вартості теплової енергії поставленої в серпні 2013 р., листопаді 2013 року, в травні 2014 р., в січні 2015 р., в лютому 2015 р., що настав 17.09.2013 р., 17.12.2013 року, 17.06.2014 р., 17.02.2015 р., 17.03.2015 р., замість 16.09.2013 р., 16.12.2013 р., 16.06.2014 р., 16.02.2015 р., 16.03.2015 р. як визначено позивачем, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, згідно якої - якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Також, при нарахуванні інфляційних втрат позивачем було невірно визначено сукупні індекси інфляції за спірні періоди. Так, згідно Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі ВСУ від 03.04.1997 № 62-97р., при визначенні сукупного індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси інфляції, що складають відповідний період, перемножити між собою.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1505,08 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (14017, АДРЕСА_4, код НОМЕР_1, з будь - якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ТехНова" (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 38/36, ) в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ТехНова" (14014, м. Чернігів, вул. Ушинського 23, , п/р № 0101 у ПАТ «Альфа - Банк» в м. Києві, МФО 300346) - 6621,42 грн. основного боргу, 275,17 грн. пені, 248,49 грн. річних, 2174,49 грн. інфляційних втрат, 1505,08 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішення законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 23.06.2015р..

Суддя І.Г. Мурашко

.