Господарський суд Чернігівської області
===========================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" червня 2015 року Справа № 927/587/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши справу

за позовом: Першого заступника прокурора м.Чернігова

14000, вул. Шевченка,1 , м.Чернігів;

в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради

14000, вул.Мстиславська,8, м.Чернігів;

до відповідача: Чернігівської міської громадської організації інвалідів «Благодіяння»

14000, вул. Кирпоноса,14/2, м.Чернігів;

предмет спору: стягнення 19983,32грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №7-4/29 від 14.01.2015)-спеціаліст-юрисконсульт;

від відповідача: не зявились;

від прокуратури:Деменьтєва М.М.- прокурор;

в с т а н о в и в :

Перший застуник прокурора м.Чернігова в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом Чернігівської міської громадської організації інвалідів Благодіяння про стягнення заборгованості за Договором оренди нерухомого майна, що належить територіальній громаді м.Чернігова за №566 від 15.04.2013 з орендної плати в сумі 3411,78грн. за період з квітня 2013р. по вересень 2013р. та неустойки в розмірі 16571,54грн..

Прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги не належним виконанням відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна, що належить територіальній громаді м.Чернігова за №566 від 15.04.2013 стосовно сплати орендних платежів та з посиланням на рішення господарського суду Чернігівської області від 15.05.2014 по справі №927/1487/13 зазначає, що договір є розірваний, а Чернігівську міську громадську організацію інвалідів Благодіяння зобовязано повернути орендоване майно Орендодавцю - Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015 розгляд справи призначено на 05.05.2015, після чого в судовому засіданні оголошувалась перерва відповідно до ст. 77 ГПК України до 18.05.2015 та відкладався розгляд справи до 26.05.2015 та 09.06.2015.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 18.05.2015.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2015 строк вирішення спору продовжено до 02.07.2015.

Відповідач подав заперечення проти позову, в яких проти позовних вимог повністю заперечує, зазначаючи, що він не міг використовувати приміщення, оскільки в ньому було відсутнє освітлення; під час звернення до Чернігівських міських Електромереж для укладення договору користування електроенергією було зясовано, що орендоване приміщення підвалу не має електропостачання, договору енергопостачання та виділеного резерву потужності, у звязку з чим відповідач звернувся до позивача з листами №38 від 21.05.2013 та №40 від 12.06.2013, в яких повідомлялось про невідповідність орендованого майна умовам Договору оренди та пропонувалось владнати спірні питання, проте згоди надано не було.

Відповідач з посиланням на ч.6 ст. 762 ЦК України просить суд відмовити в позові.

В судовому засіданні 25.06.2015 від прокурора надійшла заява про відмову від позову.

Позивачем подано заяву, в якій він підтримує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 3411,78грн. орендної плати та 16571,54грн. неустойки.

Відповідно до ч.5 ст. 29 ГПК України, відмова прокурора від поданого ним позову не позбавляє позивача права вимагати вирішення спору по суті.

Так, оскільки позивач підтримав позовні вимоги та просить суд вирішити спір по суті, суд приймає відмову прокурора від позову та розглядає спір за заявою Фонду комунального майна Чернігівської міської ради - як позивача.

Представник відповідача в судове засідання 25.06.2015 не зявився, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

15.04.2013 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (Орендодавець) та Чернігівською міською громадською організацією інвалідів «Благодіяння» (Орендар) укладено договір №566 оренди нерухомого майна, що належить територіальній громаді міста Чернігова (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно: нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі та у підвалі одноповерхової прибудови до п'ятиповерхового житлового будинку (по першому поверху: з літ. « 1-13» по літ. « 1-15»; по підвалу: з літ « 1-1» по літ. « 1-12», згідно з інвентаризаційною справою №17158), далі - майно, що належить територіальній громаді м. Чернігова.

- місцезнаходження майна: м. Чернігів, вул. Гагаріна, 4;

- загальна площа 223,0 кв.м.:

- вартість майна згідно з висновком про вартість майна станом на 21.12.2012 становить 368 238,87грн;

- знаходиться в оперативному управлінні орендодавця.

Актом приймання - передавання майна, що надається в оренду від 17.04.2013 Фондом комунального майна Чернігівської міської ради передано, а Чернігівською міською громадською організацією інвалідів «Благодіяння» прийнято в строкове платне користування нежитлове приміщення визначене в п. 1.1. Договору та погоджено стан даного приміщення.

Слід зазначити, що доводи відповідача щодо неналежного стану орендованих приміщень спростовуються вищезазначеним актом, в якому відсутні будь-які зауваження відповідача, а також рішеннями господарського суду Чернігівської області від 15.05.2014 у справі 927/1487/13, від 11.06.2014 у справі 927/549/14, від 15.01.2014 у справі 927/1505/13, що містяться в матеріалах справи.

За юридичною природою вказаний Договір є договором оренди, а тому до спірних правовідносин застосовуються норми глави 58 Цивільного кодексу України.

Орендоване майно належить територіальній громаді м. Чернігова і є комунальною власністю, тому на спірні правовідносини поширюється також дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до частини першої ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі - Закон) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною першою ст. 627 ЦК України врегульовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частин першої та п`ятої ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною третьою ст.18 та частинами першою, третьою ст.19 вказаного Закону унормовано, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Як вбачається з п. 3.1. Договору, сторонами визначено, що орендна плата є платежем, який Орендар вносить Орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності і визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, затвердженої рішенням міської ради від 30.07.2007 (19 сесія 5 скликання) зі змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць за який є інформація про індекс інфляції) - березень 2013 року - 647,32грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за квітень місяць 2013 року.

Згідно розрахунку орендної плати за приміщення (додаток № 2 до Договору) визначено орендну плату за базовий місяць (березень 2013 року) - 647,32грн.

У п. п. 3.4., 3.5. Договору сторони визначили, що установлену у п. 3.1. орендну плату Орендар зобов'язаний перераховувати на вказаний рахунок Орендодавця щомісяця, не пізніше останнього числа поточного місяця.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством та рішеннями міської ради з дня їх вступу в законну силу.

Зокрема, п. 5.2. Договору на Орендаря покладено зобов`язання своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату. На вимогу Орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків за орендними платежами і оформляти відповідні акти звіряння.

Позивач просить стягнути з відповідача орендну плату з квітня 2013р. по жовтень 2013р.

З наявного в матеріалах справи розрахунку Орендної плати за Договором №566 від 15.04.2013 вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за період з 01.05.2013 по 01.10.2013 становить 3411,78грн, а саме: орендна плата у травні 2013 року - 776,78грн; орендна плата у червні 2013 року - 778,34грн; орендна плата у липні 2013 року - 777,56грн; орендна плата у серпні 2013 року - 776,00грн, орендна плата у вересні 2013 року - 303,10грн. орендна плата у жовтні 2013року 0,00грн.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що відповідач має перед позивачем заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 3411,78грн.

Відповідач не надав суду доказів, які підтверджують відсутність у нього заборгованості зі сплати ним орендної плати.

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов'язань судом встановлено.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 3411,78грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 10.1. Договору сторони визначили, що договір діє з 17.04.2013 до 31.03.2016 включно.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 15.05.2014 у справі №927/1487/13 за позовом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Чернігівської міської громадської організації інвалідів Благодіяння, встановлено, що договір оренди №566 від 15.04.2013 є розірваним внаслідок відмови позивача від нього через невнесення відповідачем плати за користування майном та зобовязано останнього повернути об'єкт оренди: нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі та у підвалі одноповерхової прибудови до п'ятиповерхового житлового будинку (по першому поверху: з літ. "1-13" по літ. "1-15"; по підвалу: з літ. "1-1" по літ. "1-12", згідно з інвентаризаційною справою №17158), що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Гагаріна, 4, загальною площею 223,0кв.м, Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, , шляхом примусового виселення.

Суд зазначає, що відповідно до вказаного рішення суду, що носить преюдиціальне значення, встановлено, що Договір оренди №566 від 15.04.2013 є розірваним з моменту направлення позивачем відповідачу вимоги від 06.08.2013 №7-4/938 про відмову від Договору оренди та яка отримана останнім 12.09.2013 тобто з 12.09.2013.

Оскільки договір оренди розірвано, тобто підстава, на якій майно було набуте відповідачем, відпала, після розірвання договору оренди відповідач володів спірним майном без достатніх правових підстав, незаконно.

Позивачем надано суду акт державного виконавця Міщенко Є.О. від 09.10.2014 Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про примусове виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 03.07.2014 у справі №927/1487/13.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 785 ЦК України встановлює, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Згідно п. 5.11 Договору, сторонами узгоджено, що у разі припинення або розірвання Договору орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві одержане від нього майно у належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (часткової або повної) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п.10.11 Договору, Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на Орендаря.

Отже, відповідач як орендар майна, виходячи з положень ЦК України, зобов'язаний після припинення договору повернути орендоване майно позивачу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Акту приймання-передавання про повернення нерухомого майна станом на час прийняття рішення суду сторонами не надано.

Відповідно до акту від 09.10.2014 щодо виконання наказу господарського суду від 03.07.2014 по справі №927/1428/13 встановлено факт самостійного звільнення Орендарем - Чернігівською міською громадською організацією інвалідів Благодіяння орендованого приміщення.

Оскільки Орендарем акт приймання-передавання про повернення орендованого нерухомого майна складений не був, а тому позивач нараховує неустойку до 09.10.2014, а саме до складання державним виконавцем Міщенко Є.О. Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського МУЮ акту, в якому зазначено про самостійне звільнення відповідачем орендованого приміщення.

Таким чином, фактично відповідач незаконно користувався орендованим майном з 13.09.2013 по 09.10.2014.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частина 2 ст. 785 ЦК України встановлює, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Стосовно заперечень відповідача проти позову, слід зазначити наступне:

Положенням ч.2 ст.785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обовязку з повернення речі.

Обовязковою і необхідною умовою для застосування судами наслідків, передбачених ч.2. ст. 785 ЦК України, відповідно до вимог 614 ЦК України є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобовязання.

Як зазначає відповідач, він не міг використовувати орендоване приміщення за призначенням, однак відповідачем не подано суду жодних належних доказів того, що він намагався повернути Орендодавцю орендоване приміщення, а саме доказів складання та підписання акту прийому-передачі орендованого приміщення або вчинення будь-яких інших дій щодо повернення орендованого майна Орендодавцю. Відповідні висновки також викладені у «Висновках Верховного суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.111-6 ГПК України, за ІІ півріччя 2014року».

А тому, враховуючи невиконання відповідачем свого обов'язку по поверненню Орендодавцю майна за Договором після його припинення, позивач, в силу приписів ч. 2 ст. 785 ЦК України, має право на стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за період з 13 вересня 2013 року по 09 жовтня 2014 року включно в сумі 16571,54 грн.

За перерахунком суду неустойка у розмірі подвійної плати за користування майном за період з 13.09.2013 по 09.10.2014 складає 16414,35грн.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що відповідач володів спірним майном без достатніх правових підстав з 13.09.2013 по 09.10.2014, а отже нарахування неустойки в розмірі 16414,35грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умов Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

В іншій частині нарахованої неустойки слід відмовити.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача до державного бюджету 1827,00грн. судового збору.

Керуючись ст.29, ст. 49, ст.-ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Чернігівської міської громадської організації інвалідів Благодіяння (14000, вул.Кирпоноса,14/2, м.Чернігів, р/р 0521 у ПАТ Укрсоцбанк, МФО 323014, ) на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради (14000, м.Чернігів, Мстиславська, 8, м.Чернігів, р/р 1612 в ГУДКУ м.Чернігова Чернігівської обл., код 14227121, МФО 853592) 3411,87грн. орендної плати за період з квітня 2013р. по жовтень 2013р. та 16414,35грн. неустойки за період з 13.09.2014 по 09.10.2014.

В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Чернігівської міської громадської організації інвалідів Благодіяння (14000, вул.Кирпоноса,14/2, м.Чернігів, р/р 0521 у ПАТ Укрсоцбанк, МФО 323014, ) в доход державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, МФО 853592, ) 1827,00грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

0

8 1ППоаПовний текст рішення підписано 30 червня 2015 року

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна0

.