номер провадження справи 8/83/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 Справа № 908/2143/15-г

За позовом Комунального підприємства теплових мереж «Каховкатеплокомуненерго» (74800, Херсонська область, м. Каховка, вул.. Леніна, 20-А)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Вертон-Сервіс» (69032, м.Запоріжжя, вул.. Рекордна, 11)

про визнання недійсним, як укладеного внаслідок обману, договору № 24/13-Т від 18.02.2013 р. на виконання налагоджувальних та інженерно-технічних робіт та стягнення 176788 грн. 80 коп., що були раніше сплачені за договором № 24/13-Т

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - не з'явився

Відповідача - Кузнєцов Д.О., дов. від 08.05.2015 р.

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсним, як укладеного внаслідок обману, договору № 24/13-Т від 18.02.2013 р. на виконання налагоджувальних та інженерно-технічних робіт та стягнення 176788 грн. 80 коп., що були раніше сплачені за договором №24/13-Т.

Розгляд справи, призначений на 14.05.2015 р., відкладався до 11.06.2015 р. в зв'язку з неявкою позивача. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 11.06.2015р.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не сповістив. Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, про відмову від позову позивач не заявив, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.06.2015 року за відсутності представника позивача.

Позовні вимоги заявлено з наступних підстав: 18.02.2013 р. Комунальним підприємством теплових мереж «Каховкатеплокомуненерго» та ТОВ «Вертон-Сервіс» укладено договір № 24/13-Т на виконання налагоджувальних та інженерно-технічних робіт. Вартість робіт, згідно п. 4.1 договору склала 176788 грн. 80 коп. , з яких 100000 грн. передоплата. 22 березня підрядник здав роботи по договору, а замовник прийняв їх, що підтверджується Актом № 91-Т приймання виконаних будівельних робіт від 22.03.2013 р. В свою чергу, позивач до 25.04.2013 р. остаточно розрахувався з відповідачем та здійснив платежів на загальну суму 176788 грн. 80 коп. Наприкінці 2013 р. позивачу стало відомо, що у Каховського РВ УМВС України в Херсонській області перебуває кримінальне провадження, відкрите по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч. 3 та ст.. 366 ч. 1 КК України, що мали місце під час укладення та реалізації договору № 24/13-Т. Згодом 31.01.2014 р. генеральному директора ТОВ «Фірма «Вертон-Сервіс» пред'явлено повідомлення про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. В межах вказаного кримінального провадження призначена комплексна судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновків експерта та інших матеріалів слідства відповідач умисно приховуючи від відповідача реальну вартість робіт, надав невірний розрахунок (кошторис) зі штучно завищеною вартістю (ціною,) робіт. Переплата за фактично отримані послуги склала 150270 грн. 48 коп. Позивач вважає, що в даному випадку має місце умисне завищення вартості робіт за договором № 24/13-Т та приховування підрядником від замовника реальної вартості робіт. У випадку поінформованості позивача щодо реальної вартості робіт за вищевказаним договором, такий договір та кошторис до нього із завищеною вартістю робіт не були б погоджені позивачем. Позивач з посиланням на ст.. 215, 216, 230 ЦК України просить визнати недійсним договір № 24/13-Т, укладений з відповідачем 18.02.2013 р. як такий що укладений внаслідок обману, та стягнути з відповідача 176788 грн. 80 коп., що були раніше сплачені за договором № 24/13-Т.

Позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до постановлення Каховським міськрайонним судом Херсонської області вироку по справі № 658/1434/1-к та набрання ним сили.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до розгляду Каховським міськрайонним судом Херсонської області вироку по справі №658/1434/1-к, суд знаходить заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи. При цьому, неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншим судом іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі у зв'язку з обмеженістю предмету позову. Клопотання про зупинення провадження, заявлене позивачем, є безпідставним, внаслідок чого в його задоволенні відмовляється.

Відповідач заявлені позові вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що 30.06.2013р. договір № 24/13-Т припинив свою дію внаслідок його виконання. Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області проведено зустрічну звірку в ТОВ «Фірма «Вертон-Сервіс» на предмет документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з КП теплових мереж «Каховкатеплокомуненерго» за період з 01.12.2011 р. по 01.07.2014 р. За результатами складено довідку, в якій зазначено, що спеціальною перевіркою правильності включення до актів форми КБ-2в за договором №24/13-Т показника кошторисного прибутку та адміністративних витрат порушень не встановлено. Сторонами умови договору виконані в повному обсязі та без заперечень одна до одної.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справ, суд встановив: 18 лютого 2013 р. Комунальним підприємством теплових мереж «Каховкатеплокомуненерго» (замовник, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вертон-Сервіс» укладено договір № 24/13-Т на виконання налагоджувальних та інженерно-технічних робіт, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання на виконання робіт з режимного налагодження та еколого-теплотехнічних випробувань газовикористовувального обладнання з наступним складанням технічного звіту. Вартість робіт та порядок розрахунків узгоджено розділом 4 договору, яким передбачено, що вартість робіт складає 176788 грн. 80 коп., передоплата складає 100000 грн., кінцева оплата здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт на поточний рахунок підрядника.

На виконання зазначеного договору відповідачем виконані підрядні роботи на суму 176780 грн., про що сторонами підписано Акт № 91-Т приймання виконаних будівельних робіт від 22.03.2013 р. (КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт від 22.03.2013 р. (КБ-3). Платіжними дорученнями № 1093 від 22.02.2013 р. № 1102 від 01.03.2013 р., № 1102 від 01.03.2013 р., № 1130 від 31.03.2013 р., № 1188 від 25.04.2013 р. позивачем перераховано відповідачу оплату за виконані підрядні роботи на загальну суму 176778 грн. 90 коп.

Звертаючись з позовом у даній справі, КП теплових мереж «Каховкатеплокомуненерго» послалось на те, що при укладенні спірного договору відповідач приховав реальну вартість робіт, що призвело до завищення вартості робіт та переплати позивачем за фактично отримані послуги. В обґрунтування вимог позивач посилається на висновки судової будівельно-технічної експертизи проведеної в межах кримінального провадженні у відношенні генерального директора ТОВ «Фірма «Вертон-Сервіс» Дзюби В.Г.

Як на підставу заявлених вимог позивач послався, зокрема, на ст. 230 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: законність змісту правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, ненадання технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман може відбуватися як у вигляді активної поведінки сторони, повідомлення нею про будь-які обставини, яких насправді немає, так і у вигляді замовчування обставин, що можуть перешкоджати вчиненню правочину.

Судом встановлено, що правовідносини сторін з оплати виконаних робіт виникли з договору, в якому, як вбачається з матеріалів справи, сторони, уклавши договір на умовах свободи договору (ст.627 ЦК України), встановили договірну ціну твердою на основі твердого кошторису, оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни на основі кошторису.

Дослідивши умови договору № 24/13-Т та документи що стосуються його виконання, суд вважає, що при укладенні та подальшому виконанні спірного договору воля його сторін була направлена на створення цивільних прав та обов'язків, відповідачем виконано підрядні роботи, а позивачем їх прийнято без зауважень, при цьому доказів звернення позивача до відповідача щодо якості виконаних робіт суду не надано.

Статтею 882 ЦК України визначено, що передача робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Оскільки огляд роботи на предмет відступів від умов договору та інших недоліків є обов'язком замовника, приймання може бути здійсненим ним власними силами або залученими фахівцями.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору і її зміна у відповідності до ч. 3 ст. 632 ЦК України, після виконання договору не допускається. Про зменшення ціни роботи, в разі встановлення відступів від умов договору, сторонами має бути досягнута згода або спір з цього приводу може бути вирішеним у встановленому законом порядку.

Як свідчать вивчені матеріали, жодним із передбачених законодавством та договором засобів впливу позивач не скористався.

Для того, щоб кваліфікувати правочин як обман, необхідно встановити, що омана стосувалася природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими та бажаними для однієї зі сторін.

Суд дійшов висновку про те, що сторонами були узгоджені всі істотні умови, які необхідні для даного виду договору; воля сторін угоди була направлена на створення цивільних прав та обов'язків; сторони правильно сприймали предмет договору.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності та пояснення сторін, суд вважає, що позивачем не доведено умислу у відповідача щодо введення замовника в оману стосовно вартості визначених узгодженим кошторисом підрядних робіт при укладенні спірного договору. При цьому суд зазначає, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків (зокрема, приписами законодавства, що регулює правовідносини сторін за договором підряду), а не визнання правочину недійсним.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання недійсним договору підряду №24/13-Т від 18.02.2013 р., вимоги про застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України також не підлягають задоволенню.

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 230 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 22 червня 2015 року.

Суддя І.А. Попова