донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.06.2015 справа №908/3122/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіМарченко О.А. Зубченко І.В. Радіонової О.О.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши апеляційну скаргу не з'явився не з'явився Публічого акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля
на ухвалу господарського судуДонецької області
від про 22.05.2015 р. повернення позовної заяви
у справі№ 908/3122/15 (суддя В.І. Матюхін)
за позовомПублічого акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля
до Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк
простягнення вартості нестачі вантажу у сумі 14170,51грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 14 170,51грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2015р., зазначену позовну заяву направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля повернуто на підставі п. 6 ч.1 ст.63, п.2 ст.57, ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржувана ухвала господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. у справі №908/3122/15 мотивована тим, що позовні матеріали не містять доказів дотримання позивачем норм ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язкового направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу. Посилаючись на те, що відсутність факту повідомлення сторони процесу порушує норми чинного законодаства, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля на підставі п. 6. ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля, не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. скасувати, справу №908/3122/15 направити для розгляду господарському суду Донецької області.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано обставин, які обумовлюють неможливість направлення копії позовної заяви відповідачу та, відповідно, і надання суду доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами, посилаючись на лист Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошти» №7-14-70 від 19.02.2015 року, яким повідомлено про неможливість здійснення пересилання пошти до населених пунктів Донецької області, зокрема до м. Донецьк, в якому знаходиться відповідач. Одночасно, апелянт посилається на Інформаційний лист Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12.09.2014р. щодо прийняття заходів господарським судом у разі надходження позовної заяви з вимогами до учасника судового процесу, що знаходиться на території проведення АТО. У зв'язку з цим, скаржник вважає, що ним не порушено вимоги статей 56, 57 ГПК України, отже підстави для повернення позовної заяви без розгляду - відсутні.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.06.2015р.

18.06.2015 р. працівниками відділу документального забезпечення та контролю Донецького апеляційного господарського суду складено акт про неможливість направлення ухвали від 15.06.2015 по справі №908/3122/15, яка адресована Державному підприємству «Донецька залізниця», м. Донецьк, оскільки згідно з листом Поштампу-ЦПЗ № 1 Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" № 7-14-268 припинено приймання та пересилання поштових відправлень на адресу Донецької та Луганської областей, зокрема у м.Донецьк.

У відповідності до Порядку ведення державного реєстру судових рішень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, текст ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. про порушення апеляційного провадження у справі №908/3122/15 та призначення справи до розгляду на 30.06.2015 року розміщено на офіційному веб-порталі ДСА та сайті Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення провадження у даній справі сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Сторони наданим їм правом не скористалися, у судове засідання не з'явились. Про час та дату судового засідання сповіщені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами з огляду на те, що нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи та враховуючи 15-ти денний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржувану ухвалу в повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи заявника апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., Україна взяла на себе зобов'язання з забезпечення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 зазначеної Конвенції.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з принципу верховенства права, а також положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист господарських прав і інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи місцезнаходженням відповідача, юридичної особи - Державного підприємства «Донецька залізниця» () є м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014р. №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" з 27.11.2014р. припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Зокрема, до вказаних населених пунктів відноситься місто Донецьк.

Враховуючи, що відповідач у справі знаходиться за юридичною адресою: вул. Артема, 68, м. Донецьк, колегія суддів дійшла висновку, що причина неможливості оформлення поштового відправлення з описом вкладення відповідачу у справі (копії позовної заяви з додатками), скориставшись послугами Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", є поважною та обумовлена обставинами, які не залежали від волевиявлення апелянта.

Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року № 01-06/2052/14 "Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розгляд заяв, поданих за зміненою згідно із Законом підсудністю справ, здійснюється судами за загальними правилами ГПК.

У разі подання заяви (в т. ч. позовної), стосовно якої ГПК передбачено обов'язкове надсилання її копії та копії доданих до неї документів іншим учасникам судового процесу, що знаходяться на території АТО і на адресу яких у зв'язку з цим неможливо надіслати відповідні копії, господарський суд:

приймає заяву (скаргу), про що виносить ухвалу;

тією ж ухвалою покладає на заявника обов'язок подати документ, яким підтверджується неможливість надсилання копії заяви і доданих до неї документів іншому учасникові судового процесу. Отже, відповідно до наведених вимог, одержавши позовну заяву, суд першої інстанції повинен вчинити дві процесуальні дії:

1) порушити провадження по справі;

2) витребувати в позивача докази на підтвердження неможливості надсилання.

Відповідно до приписів зазначеного інформаційного листа Вищого господарського суду України (п. 5), форму відповідного документа про неможливість надсилання законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції на територію проведення АТО.

У випадку неподання такого документа позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, станом на дату звернення позивача з позовною заявою до господарського суду 30.04.2015р. (відбиток штампу поштового відділення зв'язку на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява) та на дату звернення з апеляційною скаргою 05.06.2015р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України міститься лист УДППЗ "Укрпошта" від 23.07.2014р. № 521-1598, відповідно до якого з 22.07.2014р. до окремої вказівки, призупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів, зокрема до міста Донецьк.

Також, аналогічне оголошення розміщене на офіційному веб-сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошти».

Вказана інформація є загальновідомою та в розумінні п. 2 ст. 35 ГПК України не потребує доказування, проте, судом першої інстанції при поверненні позовної заяви позивачу без розгляду зазначеного враховано не було.

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про те, що позивачем не були порушені вимоги, встановлені для повідомлення сторони, яка знаходиться у зоні проведення АТО та підтверджено відсутність об'єктивної можливості направити копію позовної заяви відповідачу.

Крім того, у п.п. 3, 4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" надано роз'яснення щодо виконання господарським судом дій, пов'язаних з належним повідомленням учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО. Зокрема, зазначено, що в разі, коли у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Проте, в порушення наведених вимог, місцевий господарський суд не вчинив жодних процесуальних дій, направлених на здійснення правосуддя, чим позбавив позивача права на судовий захист прав та законних інтересів.

Разом з цим, матеріали справи містять акт господарського суду Донецької області № 140 від 22.05.2015р. про неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції (ухвали господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. по справі №908/3122/15 про повернення позовної заяви) Державному підприємству «Донецька залізниця» у зв'язку із призупиненням приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської області (за переліком).

У зв'язку з цим, колегія суддів, вважає, що висновки суду першої інстанції про невиконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ст. 57 ГПК України щодо обов'язку направлення копії позовної заяви та доданих документів відповідачу є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

До того ж, внаслідок залишення господарським судом позовних вимог без розгляду, позивач фактично позбавлений права на розгляд його справи в суді та захист своїх прав та законних інтересів, адже подані ним документи і матеріали в даному випадку були достатніми для вчинення господарським судом Донецької області необхідних процесуальних дій, а саме прийняття поданих позивачем матеріалів до провадження для здійснення правосуддя.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив передчасний висновок стосовно повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду та безпідставно послався на п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. по справі №908/3122/15 не відповідає приписам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для скасування ухвали.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцію ухвал, у тому числі про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Пунктом 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/704/2012 від 23.05.2012р. передбачено якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК, то розподіл судових витрат, пов'язаних з розглядом відповідних апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 56, 57, 63, 75, 91, 99, 101, 102, 104, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля на ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. у справі №908/3122/15 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2015р. у справі №908/3122/15 скасувати.

Справу №908/3122/15 передати на розгляд господарського суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у встановленому законодавством порядку.

У судовому засіданні 30.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2015р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.В.Зубченко

О.О.Радіонова