ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р. Справа № 909/612/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А.,

при секретарі судового засідання Кучма І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізична особа - підприємець Стефурак Сергій Ярославович, В.Симоненка,4/27, м. Івано-Франківськ,76018

до відповідача: фізична особа - підприємець Іванишин Ганна Михайлівна вул. Південний бульвар,36 кв.43-44, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 161447,30грн. заборгованості відповідно до договору позики, з яких основний борг 152347,30грн, 9100грн. - штрафу

за участю представників сторін:

Від позивача: Мусієнко В.А., (довіреність б/н від 03.06.15 ) - представник

Від відповідача: представники не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

позивач фізична особа - підприємець Стефурак Сергій Ярославович подав позовну заяву до фізичної особи - підприємець Іванишин Ганна Михайлівна про стягнення 161447,30грн. заборгованості відповідно до договору позики, з яких основний борг 152347,30грн, 9100грн. -штрафу. Ухвалою суду від 05.06.2015року порушено провадження по справі та призначено розгляд на 16.06.2015року.

Ухвалою суду від 16.06.2015року відкладено розгляд справи на 16.06.15р.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору позики ( поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/н від 01.10.14р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з'явився.

На момент винесення судом рішення заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням положень ст.75 ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

01.10.14р. між фізичною особою - підприємцем Стефураком Сергієм Ярославовичем та фізичною особою - підприємцем Іванишин Ганною Михайлівною укладено договір позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/н від 01.10.14р.).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач надає відповідачу в порядку та на умовах , визначених цим договором позику-грошові кошти, а останній зобов'язується прийняти і повернути названу позику позикодавцеві у визначений договором строк.

На виконання умов договору позики, позивач надав ФОП Іванишин Г.М. 7 210 дол. США 00 центів, що еквівалентно 93 434 грн. 25 коп. за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору ( 1 долар США= 12,95 грн.). На підтвердження передачі коштів відповідачем на ім'я позивача написана розписка "про отримання грошей" згідно договору позики.

Відповідно до умов договору позика повинна повертатися частинами ( в розстрочку) протягом 48 календарних місяців в розмірі: кожен платіж 150 дол. США або еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день повернення. Розмір останнього платежу становить 160 дол. США 00 центів. Сплата чергових платежів відповідачем повинна здійснюватися щомісячно платежами у розмірі встановленими договором, але не пізніше 05 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01.11.2014р. У випадку, якщо вказаний день сплати є неробочим днем, то відповідач зобов'язаний сплатити черговий платіж у попередній робочий день.

Зважаючи на факт існування заборгованості за договором позики та порушення умов договору відповідачем , керуючись чинним законодавством та п. 4.9. договору позики у позивача виникло право визнати термін повернення позики таким, що настав. Відповідно виникло право вимагати повернення всієї суми позики разом із штрафними санкціями. 27.04 2015р. відповідачу надіслано претензію. Відповіді на зазначену претензію позивачем не отримано.

Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не подано.

Станом на день подання позовної заяви, в зв'язку з правомірною вимогою про повернення всієї суми позики, відповідач заборгував перед позивачем кошти в розмірі 7 210 дол. США 00 центів, що еквівалентно 152 347, 30 коп. за офіційним курсом Національного банку України станом на день подання позовної заяви до суду.

Відповідно до статті 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого порушеного права або інтересу.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно зі статтею 509 зазначеного вище кодексу зобов'язання - це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне визначення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В спірному випадку між сторонами по справі виникли зобов'язальні відносини згідно договору позики ( поворотної безвідсоткової фінансової допомоги).

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, відповідач свої зобов'язання згідно Договору ( поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/н від 01.10.14р.) належним чином не виконав, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість.

Положенням ст.610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 612 вказаного кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Разом з тим, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 цього ж кодексу штрафними санкціями визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 549, 550 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до 5.4 договору відповідач зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення позики (оплати чергового платежу сплатити позивачу штраф у розмірі - 700,00 грн. за перший прострочений платіж та 1400,00 грн. за кожний наступний прострочений платіж.

Відповідачем не подано суду доказів вчасного виконання зобов'язання за Договором ( поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/н від 01.10.14р.) Отже, позов в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 9100 грн. 00 коп. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 549, 550, 610, 612, 629, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 218, 220, 230-232 Господарського кодексу України ст. ст. 4-7, 43, 49, 55, 75, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Фізичної особи - підприємця Стефурака Сергія Ярославовича до фізичної особи - підприємця Іванишин Ганни Михайлівни про стягнення 161447,30грн. заборгованості відповідно до договору позики, з яких основний борг 152347,30грн, 9100грн. - штраф задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Іванишин Ганни Михайлівни ( вул. Південний бульвар,36 кв.43-44, м. Івано-Франківськ, 76018, РНОКПП ) на користь Фізичної особи - підприємцю Стефураку Сергію Ярославовичу (В.Симоненка,4/27, м. Івано-Франківськ,76018, РНОКПП ) заборгованість в сумі 152 347 грн. 30 коп. ( сто п'ятдесят дві тисячі триста сорок сім грн. 30 коп.) - неповернутої заборгованості згідно договору позики, 9 100 грн.00 коп. ( дев'ять тисяч сто грн. 00 коп.) - штрафних санкцій, 3 228 грн. 95 коп. ( три тисячі двісті двадцять вісім грн. 95 коп.) судового збору.

Наказ суду видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.15

Суддя Шкіндер П. А.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кучма І. І. 24.06.15