КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/29637/14-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Кіян А.В. - дов. б/н від 25.12.2014 р.

від відповідача-1 Захарченко К.П. - дов. №062/02/07-11629 від 29.12.2014 р.

від відповідача-2 не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп»

на рішення господарського суду міста Києва

від 16.03.2015 р. (суддя Смирнова Ю.М.)

у справі №910/29637/14-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп»

(далі - ТОВ «Девілон Груп»)

до 1) Департаменту комунальної власності м. Києва

виконавчого органу Київської міської ради (Київської

міської державної адміністрації) (далі - Департамент)

2) Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне

управління по ремонту та утриманню автомобільних

шляхів та споруд на них Шевченківського району»

м. Києва (далі - КП «ШЕУ Шевченківського району»)

про внесення змін до договору №54 від 29.12.2011 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. у справі №910/29637/14-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на момент укладення договору №54 про передачу в оренду майна територіальної громади міста Києва від 29.12.2011 р. (далі - Договір) статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» імперативно встановлено мінімальний п'ятирічний строк оренди комунального майна, тому у сторін цього правочину не було підстав для його укладення на менший термін (три роки). На думку апелянта, покладені в основу оскарженого рішення висновки суду є помилковими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, їх зроблено за неправильним застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 104 ГПК України. За твердженнями скаржника, судом першої інстанції не враховано, що укладення спірного договору на менший ніж визначено законом термін, не позбавляє орендаря права вимагати внесення змін до цього правочину на строк, визначений законом (п'ять років) тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/29637/14-г за апеляційною скаргою ТОВ «Девілон Груп» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 р., у зв'язку з перебуванням суддів Алданової С.О. та Коршун Н.М. у відпустці, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.06.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р., враховуючи формування постійного складу судових колегій, вихід судді Коршун Н.М. з лікарняного, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Девілон Груп» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача-2 розгляд справи №910/29637/14-г відкладено на 16.06.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 р., враховуючи формування постійного складу судових колегій, вихід судді Алданової С.О. з відпустки, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Девілон Груп» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судове засідання 16.06.2015 р. з'явилися представники позивача та відповідача-1, представник відповідача-2 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Представники позивача та відповідача-1 не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача-2.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки неявка представника відповідача-2 не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності згаданого представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача (апелянта) доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

В судовому засіданні 16.06.2015 р. на підставі ст.77 ГПК України було оголошено перерву до 23.06.2015 року.

В судове засідання 23.06.2015 р. з'явилися представники позивача та відповідача-1, підтримали надані в попередньому судовому засіданні пояснення, будь-яких нових пояснень чи доповнень зі сторони згаданих учасників судового процесу не надійшло.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «Девілон Груп» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту та КП «ШЕУ Шевченківського району» про внесення змін до Договору, виклавши п. 9.1 в новій редакції: «Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з «29» грудня 2011 року до «29» грудня 2016 року». Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Девілон Груп» є суб'єктом малого підприємництва, на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди не може бути меншим ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Оскільки позивач, як орендар за Договором, не пропонував менший термін користування орендованим майном, він 18.12.2014 р. звернувся до орендодавця з заявою про внесення змін до Договору, запропонувавши змінити дату його закінчення з 29.12.2014 р. на 29.12.2016 року. До заяви позивач приєднав підписаний зі своєї сторони проект додаткової угоди про внесення змін, проте відповіді на свою заяву не отримав, що і зумовило звернення до суду за захистом своїх порушених прав тощо.

Суд першої інстанції, заслухав пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, дослідив матеріали справи й дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовив у їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, що при надісланні відповідачу-1 заяви від 17.12.2014 р. про внесення змін до Договору позивачем не додано звіту про оцінку об'єкта оренди, як того вимагає чинне законодавство, інших письмових звернень позивача до відповідачів з ініціативами щодо змін істотних умов Договору протягом строку його дії суду не подано, спірний Договір припинив свою дію 27.12.2014 р. на підставі листа відповідача-1 від 19.01.2015 р., відтак суд не знайшов підстав для задоволення позову та внесення змін до Договору. Відхиляючи посилання позивача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні» як на підставу обов'язковості п'ятирічного строку для договорів оренди комунального майна з суб'єктами малого підприємництва, суд зазначав, що згаданий нормативний акт набрав чинності 30.12.2009 р. і його дія розповсюджується на договори, укладені до цієї дати, а не після неї. Крім цього, суд вважав, що спірний Договір не є новим договором, а фактично новою редакцією договору оренди від 01.11.2008 р. №79-Т, тому не підпадає під дію зазначеного Закону тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду як підставними та обґрунтованими.

Так, на підставі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням передбачених ГК України особливостей.

Договір найму згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено матеріалами справи, 29.12.2011 р. між відповідачем-1 як орендодавцем та позивачем як орендарем, а також відповідачем-2 як балансоутримувачем укладено Договір, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення загальною площею 22,00 кв.м.), яке знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Києва, а саме: бульвар Т.Шевченка, підземний пішохідний перехід станція метро «Університет», для змішаної торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами (п. 1.1); об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі відповідача-2 (п. 2.4); сторони погодили, що Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.12.2011 р. до 27.12.2014 р. (п. 9.1); Договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (п. 9.4); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено цим Договором, такі дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору (п. 9.7).

18.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача-1 з заявою (вих. №24 від 17.12.2014 р.) про внесення змін до Договору, до якої приєднано додаткову угоду про внесення змін до Договору й згідно якої пропонувалося викласти п. 9.1 Договору в іншій редакції, а саме: «Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з «29» грудня 2011 року до «29» грудня 2016 року».

Проте, 21.01.2015 р. відповідачем-1 було надіслано позивачу та відповідачу-2 листа (вих.№062/07/19-436 від 19.01.2015 р.) про припинення Договору в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено та про передачу об'єкту оренди орендодавцю по акту приймання-передачі.

Посилання апелянта на приписи ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» про те, що термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін, відтак існує необхідність приведення Договору у відповідність до цих положень закону, спростовуються матеріалами справи та вимогами закону.

Так, згідно вищезгаданої норми Закону, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено судом першої інстанції, спірний Договір не є новим договором, а фактично новою редакцією договору оренди від 01.11.2008 №79-Т, що підтверджується наявною в матеріалах справи (а.с. 108) копією угоди від 29.12.2011 р. про внесення змін до договору оренди №79-Т від 01.11.2008 р., укладеного між ТОВ «Девілон Груп», Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та КП «ШЕУ Шевченківського району».

Крім цього, згідно наявного в матеріалах справи (а.с. 160) листа позивача №38 від 01.12.2011 р. на адресу начальника Головного управління комунальної власності м. Києва, позивач, як орендар, просив орендодавця подовжити термін дії договору оренди до 3 років на умовах попередніх договорів оренди, в тому числі договору, об'єктом оренди якого є нерухоме майно (нежитлові приміщення загальною площею 22,00 кв.м.), що знаходяться на бульварі Т.Шевченка, підземний пішохідний перехід станція метро «Університет».

Оскільки позивач, як орендар, просив орендодавця подовжити термін дії спірного Договору оренди до 3 років, тобто на менший термін, ніж передбачено ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», й те, що спірний Договір припинив свою дію 27.12.2014 р. згідно п.п. 9.4, 9.7 Договору (лист відповідача-1 від 19.01.2015 р.), апеляційний господарський суд не знайшов підстав для задоволення позову.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. у справі №910/29637/14-г - без змін.

Матеріали справи №910/29637/14-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун