ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2015 р.Справа № 924/607/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький, органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - Хмельницька міська рада

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

про стягнення 27 103,32 грн., 23274,28 грн., суми основного боргу за спожиту теплову енергію, 2637,79 грн., нарахувань згідно встановленого індексу інфляції, 68,05 грн. - 3% річних та 1123,00 грн. пені.

Представники сторін:

від позивача 1: Янюк К. М. - за довіреністю від 30.03.2015 р.

Ялівчук А.А. - за довіреністю від 04.15.2015р.

від позивача 2: Кучевська Г. В. - за довіреністю від 24.11.2014 о.

від відповідача: ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець.

від прокуратури: Гринчишин А.М. - посвідчення № 033151

Рішення приймається 23.06.2015року, оскільки в засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

Заступник прокурора м. Хмельницького звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м.Хмельницький, органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - Хмельницька міська рада до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький про стягнення 27 103,32 грн., 23274,28 грн., суми основного боргу за спожиту теплову енергію, 2637,79 грн., нарахувань згідно встановленого індексу інфляції, 68,05 грн. - 3% річних та 1123,00 грн. пені, що утворилась через неналежне виконання договору від 09.08.11р. про надання послуг з теплопостачання № 2827/1235.

Обґрунтовуючи позов прокурор вказує на порушення відповідачем умов договору щодо строків здійснення розрахунків. Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦКУ, нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору щодо її застосування.

Представники позивачів та прокурор в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Відповідач та його повноважний представник в судовому засіданні та у відзиві на позов заперечили проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні своїх заперечень посилаються на те , що відповідно до договору про поділ нерухомого майна від 23.03.2011 року фізична особа - ОСОБА_1 стала власником нежитлового приміщення площею 159,3 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згодом в цьому приміщення підприємцем ОСОБА_1 облаштовано магазин дитячого одягу „ІНФОРМАЦІЯ_1".

З метою забезпечення нормальних умов для роботи продавців та відвідувачів в осінньо-зимовий період, для підтримання нормального температурного режиму в магазині, 16.06.2011 року мною було укладено договір про надання послуг з теплопостачання з позивачем, в інтересах якого заявлено позов за №2827/1235 (надалі - Договір).

Відповідач стверджує, що в матеріалах справи, наданих позивачем міститься договір, з іншою датою, невідомий відповідачу.

Виходячи із змісту позовної заяви підставою надання послуг є правочин-договір №2827/1235 від 09.08.2011 року, а підставою заявлення позову - наявна заборгованість, яка підтверджується зокрема рахунками, №1235 від 25.12.2014 року, 14.01.2015 року, 16.02.2015 року на суму 23274,28 грн.

Відповідач зазначає, що підставою виписки цих рахунків зазначається інший документ - Договір №2827 від 16.06.2011 року, а не договір №2827/1235 від 09.08.2011 року.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630 (далі - Правила) затверджено форму Типового договору про надання послуг.

Співставивши його з договором укладеним з позивачем виявлено численні розбіжності, що на думку відповідача, порушує його права.

У розробленому позивачем договорі містяться пункти 6.8 та 6.9, яких немає в типовому договорі.

Пунктом 6.8 передбачено, що додаткового погодження щодо зміни тарифів із споживачем не потребується, а пунктом 6.9 визначено, що в разі зміни тарифів я сплачую за надані послуги за новими тарифами з дня введення їх в дію.

В пункті 13 договору не передбачено пункту, який дає право на внесення змін до договору, що впливають на розмір плати за послуги, не зважаючи на те, що такий пункт передбачений в Типовому договорі, який є додатком до Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року.

У відповідності до п.28 Договору термін його дії закінчується 16.06.2012 року.

Відповідно до ч.2 цього пункту договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду за умов передбачених п. 29 Договору. Пунктом 29 передбачено 4 підстави розірвання договору, серед яких і «зникнення потреби в отриманні послуги, або відмови Споживача від користування послугами Виконавця».

Таким чином, послуги з теплопостачання надавались позивачем на протязі 2011-2014 років на підставі договору №2827/1235 від 16.06.2011 року.

У відповідності до п. 5.1.1 та 5.2.2 договору були визначенні тарифи на послуги в розрахунку 29.79 грн. за 1 м3 гарячого водопостачання та 17.13 грн. за 1 м2 теплопостачання (опалення).

Проте зі зміною тарифів на теплову енергію її виробництво, транспортування, постачання для потреб комунальних підприємств, затверджених Постановами Національних комісій з регулювання у сферах енергетики, комунальних послуг, передбачені в договорі тарифі змінювались позивачем в односторонньому порядку, без внесення жодних змін в діючі договори.

Вважає, що такі дії позивача не відповідають приписам чинного законодавства України, зокрема ст. 525 ЦК України, відповідно до якої одностороння зміна умов зобов'язання не допускається.

Відповідач зазначає, що в попередні роки неодноразово звертався до представників позивача втрутитись у ситуацію з теплопостачанням мого магазину, з метою збільшення подачі тепла, однак усі відповіді зводились до технічних пояснень неможливості цього зробити (для прикладу: розташування магазину у житловому будинку, розміщення приміщень на першому поверсі., велика площа торгових залів, тощо).

З метою забезпечення нормального температурного режиму в приміщенні магазину на зимовий період, восени 2014 року звернулась до позивача із заявою про припинення надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та відключення належного мені об'єкту нерухомості від загальної внутрішньо-будинкової системи опалення.

У відповіді позивача за №3199/01 від 07.10.2014 року зазначено, що провести таке відключення неможливо з технічних причин, оскільки через мої приміщення проходять внутрішньо-будинкові комунікації житлового будинку, а тому необхідна згода всіх мешканців будинку за рішенням загальних зборів.

Відповідач зазначає, що згідно до п. 28 Договору, заявив про небажання отримувати послугу з теплопостачання від позивача надалі, а тому договір вважається розірваним та його умови не поширюється на наступний опалювальний сезон (2014/2015 років).

З початком осінньо-зимового періоду 2014-2015 років, середня температура у приміщенні коливалась в межах +13,+15 градусів за Цельсієм та жодного разу не перевищувала +18 градусів.

В січні 2015 року відповідач в чергове звернувся до позивача з скаргою на його дії, у відповідь на що було складено акт про контрольний замір температури в магазині „ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_2. У відповідності до цього акту, складеного майстром РТМ-2 МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" Христофором С.В. температура в приміщеннях склала всього +15 градусів за Цельсієм, що не відповідає санітарно-технічним нормам для приміщень такого типу. Така температура була враховуючи теплу погоду та нагрівання повітря електричними кондиціонерами та обігрівачами.

Згідно зі ст. 19 і ст. 20 Закону „Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору, укладеного між споживачем і виконавцем (постачальником послуг).

Питання пов'язані з централізованим опаленням регулюється наступними нормативно правовими актами:

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630.

Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затвердженими наказом Мінпаливенерго та МінЖКГвід 10.12.2008 № 620.

Правилами користування тепловою енергією затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N1198.

У відповідності до п. 9.4 «Теплопостачання, опалення, вентиляція та кондиціонування повітря» Державних будівельних норм України «Будинки і . споруди: ПІДПРИЄМСТВА ТОРГІВЛІ» ДБН 6.2.2-23:2009 (С 26) температурний режим у закладах торгівлі не має бути нижчим в:

- Торговельних залах універсальних і непродовольчих магазинів площею 250

м2 і менше-16 С;

- Демонстраційних залах, приміщеннях готування товарів до продажу,

комплектувальних, прийомочних -18 С;

- Приміщеннях для зберігання пакувальних матеріалів і інвентаря - 18 С;

- Конторських приміщеннях, кімнатах персоналу, приміщеннях охорони,

пожежного поста, АСК - 18 С;

- Гардеробних, кімнатах для прийому їжі -18 С;

- Коморах, туалетах -16 С.

Для житлових будинків, у якому знаходиться і мій магазин, нормативи температурного режиму приміщень, у відповідності до Державних будівельних норми України „Будинки і споруди житлові будинки. Основні положення ДБН в.2.2-15-2005" ще вищі.

Відповідач у своїх пояснення вказує на те , що позивач не належним чином виконує свої зобов'язання з посиланням на ст. 22 Закону „Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що у разі надання послуг не в повному обсязі або зниження якості послуг, виробник, (виконавець) зобов'язаний здійснити перерахунок їх вартості в сторону зменшення.

При цьому факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору в розумінні ст. 526, ст. 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. Відповідно до п. 36 «Правил користування тепловою енергією» теплопостачальна організація зобов'язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Звертає увагу суду на те, що до розрахунку за надані послуги (рахунок №1235 від 25.12.2014 року) включена послуга з гарячого водопостачання, в той час, як така послуга взагалі не споживається, оскільки графік подачі гарячої води позивачем не збігається з графіком роботи магазину „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Враховуючи вищевикладені обставини просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

15.06.2011 року відповідач - ФОП ОСОБА_1 звернувся із заявою до позивача про укладення договору про надання послуг з теплопостачання не житлового приміщення АДРЕСА_2. Лічильник гарячої води 029855 з показником 10.

11.07.2011 року відповідачем підписано картку/заяву в які просить зареєструвати абонентом на послуги теплопостачання м. „ІНФОРМАЦІЯ_1", адреса по якій проводиться діяльність АДРЕСА_2.

09.08.2011 року між МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 2827/1235 яким встановлено, що виконавець (позивач) зобов'язується своєчасно надавати споживачеві (відповідачу) відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Приміщення у яке постачається теплова енергія знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 (п. 3.1.). Опалювальна площа займаного споживачем приміщення складає 159.30 м.кв (п. 3.2.).

Тарифи на послуги становлять: з централізованого постачання гарячої води 29, 79 грн. за куб. м.; з централізованого опалення в опалювальний період 17,13 грн. за м. кв.(п. 5.1.1., 5.2.2.).

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показниками згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення (п. 6).

Відповідно до пункту 6.5 договору Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає виконавцю звіт про фактичне споживання теплової енергії (показники розрахунків приладів обліку) до 25 числа розрахункового місяця.

При відсутності приладів обліку або виході його з ладу, кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається виконавцем розрахунковим способом, згідно з нормами споживання теплової енергії (п. 6.6.). В разі зміни тарифів споживач сплачує за надані послуги за новими тарифами з дня введення їх в дію (п. 6.9.). Тариф на постачання теплової енергії та порядок розрахунків які вказані в договорі, вказані на день укладення договору і можуть змінюватись за рішенням компетентних органів держави (п. 6.7.). Виконавець повідомляє споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги) або в ЗМІ про зміну тарифів та додаткового погодження з споживачем не потребує (п.6.8.).

Розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (п. 7). Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 7.1.). Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми споживання теплової енергії до 15 числа поточного місяця (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 7. 2.).

За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 11).

Договір набуває чинності з 16.06.2011р. року та діє до 16.06.2012 року. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду за умов, передбачених п. 29 (п. 28).

Договір підписаний обома сторонами.

У період з вересня 2014 року по березень 2015 року позивач надав відповідачу послуги з опалення (зазначено у рахунку) на суму 23274,28 грн., що підтверджується поданими в справу рахунком №1235: від 25 грудня 2014 року на суму 4656,89грн. (нарахування за грудень 2014 року, опалення за листопад), від 14 січня 2015 року на суму 6575,38 грн. (нарахування за січень 2014 року, опалення за грудень 2014 року), від 16 лютого 2015 року на суму 6342,91 грн. (нарахування за лютий 2015 року, опалення за січень) від 10 березня 2015 року на суму 5699,10 грн. ( опалення за лютий 2014 року).

До справи, також подано: - постанову національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 532 від 16 травня 2014 року „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) МКП „Хмельницьктеплокомуненерго", якою встановлено нові тарифи для позивача станом на 1 червня 2014 року (дата набрання чинності постанови);

- постанову національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28 листопада 2014 року № 679 „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП „Хмельницьктеплокомуненерго", якою для позивача встановлено нові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання станом на 1 грудня 2014 року (дата набрання сили постанови);

- постанову національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28 листопада 2014 року № 684 „Про встановлення тарифів на послугу з централізованого постачання гарячої води МКП „Хмельницьктеплокомуненерго", якою для позивача встановлено нові тарифи на послугу з централізованого постачання води станом на 1 грудня 2014 року (дата набрання сили постанови).

Заслухавши пояснення представників позивачів, доводи прокуратури, дослідивши подані матеріали та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір про надання послуг теплопостачання (опалення), визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Законом України „Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р.№869 „Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги" Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг установлено, єдиний підхід нарахувань тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання. Одиницею калькулювання собівартості виробництва, транспортування, постачання теплової енергії є 1 Гкал теплової енергії для всіх потреб споживачів (крім населення), з розрахунком тарифу на 1 м.кв. опалювальної площі для споживачів, будівлі яких необладнані засобами обліку теплової енергії.

Відповідно до постанови від 03.10.2007р. №1198 Кабінету Міністрів України „Правил користування тепловою енергією" у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховуються відповідно до теплового навантаження з урахування середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Позивач в додаткових поясненнях від 26.05.2015 року зазначає, що оскільки у Відповідача відсутні засоби обліку теплової енергії, у зв'язку з цим Відповідачу проводились нарахування по тарифу на 1 м.кв. опалювальної площі за 1 Гкал використаної теплової енергії, а саме у період з 01.11.2014 р. по 01.04.2015 р., Відповідачу нарахування здійснювалися таким чином:

- за листопад місяць Відповідачем фактично спожито теплової енергії 3,8405 Гкал/місяць, відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 532 від 16.05.2014 року „Про встановлення тарифів про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення)", вартість 1Гкал теплової енергії складає 1121,33 грн., а всього Відповідачем спожито теплової енергії на суму 4306,49 грн/місяць.

- за грудень місяць Відповідачем фактично спожито теплової енергії 4,8806Гкал/ місяць, відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 619 від 28.11.2014року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)», вартість 1Гкал теплової енергії складає 1347,26 грн., а всього Відповідачем спожито теплової енергії на суму 6575,38 грн/місяць.

- за січень місяць Відповідачем фактично спожито теплової енергії 4,7080 Гкал/ місяць, відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 619 від 28.11.2014року „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)", вартість 1 Гкал теплової енергії складає 1347,26 грн., а всього Відповідачем спожито теплової енергії на суму 6342,91 грн/місяць,

- за лютий місяць Відповідачем фактично спожито теплової енергії 4,2301Гкал/ місяць, відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 619 від 28.11.2014року „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)", вартість 1 Гкал теплової енергії складає 1347,26 грн., а всього Відповідачем спожито теплової енергії на суму 5699,10 грн/місяць.

Згідно Постанови від 17 лютого 2010 р.№ 151 Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" та відповідно до акту МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" про контрольний замір температури від 28 січня 2015р.(акт додається) в приміщені за адресою: АДРЕСА_2, магазин „ІНФОРМАЦІЯ_1" виявлено, що температура тепла у вищезазначеному приміщені у січні місяці 2015р. складала 15 градусів. На підставі наказу МКП „Хмельницьктеплокомуененрго" від 31.03.2015р.№37 „Про здійснення нарахувань та перерахунків за теплопостачання в опалювальний період 2014р- 2015р." здійснено перерахунок нарахувань за опалення за січень 2015р. із споживачем ФОП ОСОБА_1 - магазин „ІНФОРМАЦІЯ_1" у розмірі 15 % від норми. (акт проведених перерахунків зі споживачами, послуги яким надавались не в повному обсязі або відхиленням від норм та по особистих зверненнях населення в матеріалах справи.)

Оцінюючи доводи відповідача про те, що підставою надання послуг є правочин-договір №2827/1235 від 09.08.2011року, у а у виписках рахунків зазначається зовсім інший документ - Договір №2827 від 16.06.2011 року, суд враховує наступне.

Судом в судовому засіданні оглянуто оригінал від 09.08.2011 року, який скріплений мокрими печатками сторін.

Відповідно до п. 28 договору зазначено що договір набуває чинності з 16.06.2011 року та діє до 16.06.2012 року. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду за умов, передбачених п. 29.

Договір укладений відповідно до картки/заяви про укладання договору площею 148,2кв.м. від 11.07.2011 року.

Договір №2827/1235 від 09.08.2011року сторонами підписаний, скріплений печатками сторін та є діючим на момент звернення прокурора із позовом.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що у нього відсутній договір №2827 від 16.06.2011 року і яким чином вказаний екземпляр появився у відповідача пояснити не може.

Однак, судом береться до уваги, що тексти договорів №2827/1235 від 09.08.2011року та №2827 від 16.06.2011 року є ідентичними. Позивачем послуги з теплопостачання надавались відповідно до взятих зобов'язань.

Твердження відповідача, що послуги з теплопостачання надавались не належним чином судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до рахунку № 1235 від 20 квітня 2015 року позивачем відповідно до акту про контрольний замір температури від 28 січня 2015 року заборгованості та здійснено перерахунок заборгованості на суму в 951,44 грн.

Інших доказів про неналежне виконання позивачем зобов'язань за договором щодо надання послуг з теплопостачання відповідачем на надано.

Таким чином, з позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору у період з 01.12.2014 року по 01.04.2015 року надав відповідачу послуги по опаленню на суму 23274,28 грн., що підтверджується поданими рахунками за відповідний період.

Обов'язок оплати (остаточний розрахунок) за надані послуги виникає у відповідача щомісячно (п. 7.1. 7.2. у договорі) до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто, 10 грудня 2014 року за лютий 2014 року, 10 січня 2015 року за грудень 2014 року, 10 лютого 2015 року за січень 2015 року, 10 березня 2015 року за лютий 2015 року. За таких обставин, станом на 10 березня 2015 року розрахунок за надані послуги мав бути здійснений на всю суму послуг, а саме на 23274,28 грн. Докази іншої оплати за цей період у справі відсутні. Отже, з 10 числа відповідного місяця, в якому виникає обов'язок оплати, при відсутності доказів сплати виникає прострочення.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість на всю суму спожитих послуг за період 01.11.2014 року по 01.04.2015 року , враховуючи, що оплата за даний період віднесена на погашення боргу за минулий період. Отже, заявлена позивачем сума основного боргу документально підтверджена. Також, вказана сума підтверджується поданим розрахунком.

За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Окрім того, прокурором заявлено до стягнення 2637,79 грн.- інфляційних та 68,05 грн.- 3% річних 1123,20 грн. пені.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги в частині стягнення річних і інфляційних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню в заявленому розмірі, який підтверджується розрахунком.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, пеня є договірними способом забезпечення зобов'язання, а тому наявність у договорі п. 11., що передбачає застосування пені є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останньої.

Суд перевіривши правильність нарахування пені за період 10.01.2015 року по 01.04.2015 року прийшов до висновку, що правильним нарахуванням пені є сума в розмірі 1131,07 грн., оскільки прокурором заявлено меньший розмір пені, то задоволенню підлягає сума заявлена у позові.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м.Хмельницький, органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - Хмельницька міська рада до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький про стягнення 27 103,32 грн.: 23274,28 грн., суми основного боргу за спожиту теплову енергію, 2637,79 грн., нарахувань згідно встановленого індексу інфляції, 68,05 грн. - 3% річних та 1123,00 грн. пені. задовольнити.

Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства „Хмельницьктеплокомуненерго" (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, (код 03356571) 23274,28 грн. (двадцять три тисячі двісті сімдесят чотири гривні 28 копійок) суми основного боргу за спожиту теплову енергію, 2637,79 грн. (дві тисячі шістсот тридцять сім гривень, 79 копійок) нарахувань згідно встановленого індексу інфляції, 68,05 грн. (шістдесят вісім гривень, 05 копійок) 3% річних та 1123,00 грн. (одна тисяча сто двадцять три гривні, 00 копійок) пені.

Видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України (отримувач - УДКСУ у м. Хмельницькому, код отримувача - 38045529, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, код банку - 815013, рахунок - 3002, код класифікації - 22030001) 1 827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.) судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 25 червня 2015 року

Суддя В.О. Шпак