номер провадження справи 34/112/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 Справа № 908/2831/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників сторін від позивача: Котягін А.С., довіреність № 20/15 від 05.01.2015 р.; від відповідача: не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/2831/15,

за позовом: Приватної агрофірми "Дністер" (юридична адреса: 81635, Львівська область, Миколаївський район, с. Верин; поштова адреса: 81600, Львівська область, м. Миколаїв, Майдан Незалежності, буд. 4; адреса представника позивача: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, а/с № 447);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2);

про стягнення 31024,30 грн. 3% річних та 369477,61 грн. інфляційних втрат.

Сутність спору:

Приватною агрофірмою "Дністер" заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про стягнення 31024,30 грн. 3% річних та 369477,61 грн. інфляційних втрат за договором поставки № 95-ДСА/Р/П/Ж/1-5 від 06.09.2011 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2831/15, присвоєно номер провадження 34/112/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 27.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 22.06.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між сторонами склалися господарські відносини. Позивачем у період з 06.09.2011р. по 05.07.2012р. було поставлено відповідачу товару на загальну суму 9060825 грн., в той час, як відповідачем оплачено отриманий товар не в повному обсязі, лише в сумі 8340000 грн. Позивачем 16.10.2013р. на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості, однак відповіді на неї відповідач не надав, залишок заборгованості за поставлений товар не сплатив. Рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 905/8138/13-908/5214/14 стягнуто з ТОВ "ШБ "Альтком" на користь Приватної агрофірми "Дністер" основний борг у розмірі 720825 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 14416,50 грн. Однак, вказане рішення тривалий час відповідачем не виконувалось, сума заборгованості була ним погашена лише у стадії виконавчого провадження - 17.04.2015р. Тож, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з нього 3% річних та втрат від інфляції за весь період прострочення: з 26.10.2013р. по 16.04.2015р. Обґрунтовуючи позов, ПП "Дністер" посилається на ст. ст. 530, 625 ЦК України, ст. 232 ГК України, ст. ст. 1, 2 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив його задовольнити.

Представник ТОВ "ШБ "Альтком", в судове засідання не з'явився, своїм правом на участь в судовому засіданні відповідач не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали суду від 27.04.2015р. та 27.05.2015р. направлялись на адресу відповідача, що вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

За клопотанням представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.01.2015 р. по справі № 905/8138/13-908/52/14 задоволено позовні вимоги Приватної агрофірми "Дністер" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на її користь 720 825 грн.00 коп. заборгованості, 14 416 грн. 50 коп. судового збору та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7 000 грн. 00 коп.

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено наступне.

У період з 06.09.2011 р. по 05.07.2012 р. позивач (Приватна агрофірма "Дністер") поставив, а відповідач (ТОВ "ШБ "Альтком") прийняв товар (пісок будівельний просіяний) на загальну суму 9 060 825 грн. 00 коп. На підтвердження факту здійснення поставок сторони оформляли видаткові накладні, які підписані обома сторонами та скріплені їх печатками. Докази висунення претензій та зауважень щодо поставленого товару та супровідної документації з боку відповідача відсутні.

Як вказано у рішенні № 905/8138/13-908/52/14 від 15.01.2015 р., поставка здійснювалась шляхом укладення між сторонами окремих правочинів купівлі-продажу товару, що оформлені відповідними видатковими накладними. Позивач, здійснивши поставку товару на підставі видаткових накладних, які містять відомості про вид, кількість та ціну товару, а відповідач, у свою чергу, прийнявши товар на таких умовах, уклали правочин, який за своїм змістом містить істотні умови договору купівлі-продажу. Таким чином, оплата за поставлений товар мала була здійснена відповідачем в порядку частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України - після прийняття товару.

Відповідач оплатив придбаний товар частково, сплативши загалом 8 340 000 грн. 00 коп. Залишок неоплаченого товару складає 720 825 грн.00 коп. Позивачем доведено і матеріалами справи підтверджується правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 720 825 грн. 00 коп. заборгованості за поставлений товар, згідно видаткових накладних.

06.02.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.01.2015 р. у справі № 905/8138/13-908/5214/14 видано відповідний наказ.

30.03.2015р. Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47038637 з виконання наказу № 905/8138/13-908/5214/14, виданого 06.02.2015р.

Як свідчать матеріали справи, 17.04.2015р. відповідачем суму боргу 742241,50 грн. сплачено в повному обсязі, згідно платіжного доручення № 15 від 17.04.2015р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, судом встановлений факт поставки позивачем у період: з 06.09.2011 р. по 05.07.2012 р. товару відповідачу та його неповну оплату останнім.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Остання дата поставки позивачем товару та прийняття його відповідачем - 05.07.2012р., тож прострочення з його оплати почалося з 06.07.2012р.

Згідно пояснень позивача, в зв'язку з наявністю у відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 720825 грн., Приватною агрофірмою "Дністер" на його адресу 16.10.2013р. направлено вимогу про сплату заборгованості від 15.10.2013р., яку ТОВ "ШБ "Альтком" отримано 18.10.2013р. (копія рекомендованого повідомлення від 16.10.2013р. про вручення поштового відправлення 18.10.2013р.).

Приватною агрофірмою "Дністер" на суму основного боргу 720825 грн., стягнутої за рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 905/8138/13-908/5214/14, нараховано: 3% річних в розмірі 31024,30 грн. за період: з 26.10.13 р. по 16.04.15 р. та інфляційні втрати в розмірі 369477,61 грн. за період: листопад 2013 року - березень 2015 року.

В інформаційному листі ВГСУ № 01-8/685 від 20.11.2008 р. надане правове обґрунтування підставності вимог кредитора щодо стягнення з боржника суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. При цьому зазначено, що згідно з статтями 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Після прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 15.01.2015 р. у справі № 905/8138/13-908/5214/14 про стягнення коштів, грошове зобов'язання боржника не припинилось, оскільки кредитор реально отримав грошові кошти лише 17.04.2015 р.

Встановлені ст. 625 ЦК відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Пунктами 3.1., 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та втрат від інфляції грошових коштів, та встановлено, що 3% річних за заявлений позивачем період складають 31874,29 грн., розрахунок втрат від інфляції здійснено позивачем вірно. Отже, стягненню підлягають 3% річних в межах суми заявленої до стягнення позивачем - 31024,30 грн., втрати від інфляції у повному обсязі - 369477,61 грн.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою ним послуг адвоката в сумі 30000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У пунктах 6.3, 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 20/04/15 від 20.04.2015 р., укладений позивачем із адвокатом Котягіним А.С., який представляє інтереси позивача в даній справі; рахунок №1 від 20.04.2015р. на суму 30000 грн. виставлений адвокатом Котягіним А.С. позивачу на оплату правової допомоги; платіжне доручення № 2821 від 20.04.2015 р. про оплату правової допомоги за договором № 20/04/15 в сумі 30 000 грн. 00 коп.; акт приймання-передачі наданих послуг за договором № 20/04/15 від 20.04.15р. про надання правової допомоги, підписаний з боку обох сторін.

Також, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право зайняття Котягіним А.С. адвокатською діяльністю № 3800/10 від 20.11.2008р., виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури;

При цьому, суд враховує, що сторони договору про надання правової допомоги мають право визначити відповідний розмір витрат на правову допомогу, однак, суд може обмежити розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд вважає, що з огляду на обставини справи (заявлено до стягнення лише 3% річних та втрати від інфляції нараховані на суму боргу, факт наявності якої та розмір були встановлені рішенням суду), справа є не досить складною і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль. Тому сплачені витрати порівняно з ціною позову та складністю справи, є неспіврозмірними та завищеними. Враховуючи рівень складності справи та тривалість розгляду справи, присутність адвоката в судових засіданнях та виконання ним вимог суду, затрату часу та певних зусиль з боку адвоката, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7 000 грн. 00 коп.

Суд враховує, що п. 4 рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 р. № 6-рп/2013 держава гарантує юридичній особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. При цьому, суд враховує, що ці витрати відшкодовуються з урахуванням норм чинного законодавства та конкретних обставин, встановлених судом при розгляді конкретної господарської справи.

Суд вважає розумним та співрозмірним розміром витрат на послуги адвоката для даної справи суму 7 000 грн. 00 коп., тому вона, включається до судових витрат та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 32794511) на користь Приватної агрофірми "Дністер" (юридична адреса: 81635, Львівська область, Миколаївський район, с. Верин; поштова адреса: 81600, Львівська область, м. Миколаїв, Майдан Незалежності, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи: 03762064) суму 31024 (тридцять одна тисяча двадцять чотири) грн. 30 коп. 3% річних, суму 369477 (триста шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 61 коп. втрат від інфляції та судові витрати, що складаються з суми 8010 (вісім тисяч десять) грн. 04 коп. судового збору та 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.06.2015 р.

Суддя А.О. Науменко