ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 921/84/15-г/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормтрейд", с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області № 208 від 20.04.2015 р.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2015 р.

у справі № 921/84/15-г/15

за позовом Прокурора м. Тернополя в інтересах держави в особі Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м.Київ від імені якого діє Тернопільська філія Національної акціонерної компанії "Украгролізинг", м. Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормтрейд", с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області

про cтягнення заборгованості в сумі 713 179,25 грн.

За участю представників:

від прокуратури: Мельничук Ю.І.- прокурор;

від позивача: Новосілець О.Я.-представник;

від відповідача: Ленько Р.І.-представник;

Представникам сторін та прокурору роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2015 р. у справі №921/84/15-г/15 (суддя Галамай О.З.) позовні вимоги задоволено частково; стягнено з ТОВ "Комбікормтрейд на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 163 546,97грн. інфляційних втрат, 29 633,56грн. 3% річних; провадження у справі в частині основного боргу у розмірі 519 998,71грн. припинено; в решті позовних вимог відмовлено.

ТОВ "Комбікормтрейд" подано апеляційну скаргу № 208 від 20.04.2015 р., в якій просить скасувати рішення суду у частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові повністю, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що виходячи із умов додаткового договору спірним договором визначено загальну суму лізингових платежів, черговість та розміри сплати лізингових платежів, однак не встановлено строки та терміни сплати зазначених платежів, у зв»язку із чим строк (термін) виконання зобов»язання ТОВ «Комбікормтрейд» по сплаті лізингових платежів за договором на даний момент не настав, а отже, зобов»язання із сторони останнього не порушувались.

Також скаржник зазначає, що з огляду на те, що додатковий договорі не містить строків (термінів) виконання зобов»язання (сплати лізингових платежів) у розумінні ст.251 ЦК України, зобов»язання скаржника по сплаті лізингових платежів не є простроченими, відповідно не має підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Окрім того, на думку скаржника, ТОВ «Комбікормтрейд» не могло використовувати предмет лізингу - зернозбиральні комбайни через обставини, за які підприємство не відповідає, а саме з 03.06.2014р. до моменту отримання реєстраційних документів - 20.01.2014р., отже у цей період скаржник звільнений від сплати лізингових платежів.

Заступник прокурора м. Тернополя у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скарну без задоволення.

Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скарну без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора в судових засіданнях встановив наступне:

як вбачається із матеріалів справи, між ВАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", найменування якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. №951 змінено на Державне Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю "Затишанське хлібоприймальне підприємство" (первісний лізингодавець) укладено договір фінансового лізингу № 15-04-177фл від 20.02.2004 року, відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника та визначений у додатку до договору "Кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", за умови сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, черговість, розмір і строки сплати яких встановлюються графіком сплати лізингових платежів (п.1.1 договору).

Строк лізингу відраховується з моменту укладення акту приймання - передачі між сторонами та постачальником, що укладається у 5-ти автентичних примірниках і є підставою для передачі предмета лізингу (п.2.2 договору).

Згідно із п.2.3 договору постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, дата і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору.

Підпунктом 3.5.2. договору лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі згідно погодженого з лізингодавцем графіком сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Згідно із п.8.1 договору останній вступає в дію з моменту укладення і діє до повного виконання сторонами положень договору.

Між сторонами підписано додатки до договору фінансового лізингу, якими визначено кількість, ціну, вартість предмета лізингу та графік сплати лізингових платежів.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання договору фінансового лізингу лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв предмет лізингу, про що сторонами підписано відповідний акт приймання - передачі сільськогосподарської техніки (а.с.41).

30 травня 2013 року між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець), Товариством з додатковою відповідальністю "Затишанське хлібоприймальне підприємство" (первісний лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбікормтрейд" (новий лізингоодержувач) укладено додатковий договір №2/341 до договору фінансового лізингу № 15-04-177фл від 20.02.2004 року, відповідно до якого лізингодавець та первісний лізингоодержувач підтверджують, що первісний лізингоодержувач отримав у власність техніку, визначену у додатках до договору (акт приймання- передачі від 03.06.2013 року (а.с.47)), виконавши зобов'язання за договором щодо сплати всіх лізингових платежів і повної вартості предмета лізингу (стосовно техніки, визначеної в додатках до договору) (а.с.42).

Пунктом 2.1 додаткового договору визначено, що лізингодавець і первісний лізингоодержувач підтверджують, що на момент укладання цього додаткового договору первісний лізингоодержувач має заборгованість перед лізингодавцем за договором в частині відшкодування вартості предмета лізингу в сумі 1 363 038,71 грн.

Згідно п.3 додаткового договору № 2/241 від 30.05.2013 року сторони домовились, що всі права та обов'язки за договором фінансового лізингу від 20.04.2004 року №15-04-177 фл, які ніс первісний лізингоодержувач беззаперечно і без інших умов з моменту підписання даного додаткового договору приймає на себе новий лізингоодержувач .

Пунктом 4 додаткового договору передбачено, що новий лізингоодержувач приймає на себе боргове зобов'язання первісного лізингоодержувача по сплаті всіх платежів та боргових зобов'язань, що наступили на момент укладення цього додаткового договору та визначених у пункті 2 цього додаткового договору, в розмірі 1 363 038,71 грн. та зобов'язується погасити цей борг за графіком (визначеним у.п.4 додаткового договору).

Предмет лізингу передається первісним лізингоодержувачем новому лізингоодержувачу по акту приймання - передачі не пізніше 5-днів після підписання даного додаткового договору (п.5 додаткового договору).

Згідно із п.10 додаткового договору сторони домовились, що у всьому іншому, що не встановлено додатковим договором , діють умови договору від 20.04.2004р. №15-04-177фл і сторони підтверджують взяті на себе зобов'язання.

На виконання умов договору фінансового лізингу та додаткового договору позивач передав відповідачу предмет лізингу, що підтверджується актом приймання передачі предмета лізингу від 03.06.2013р., який скріплений підписами та печатками обох сторін (а.с.47).

Як свідчать матеріали справи, в процесі розгляду справи відповідачем погашено основний борг у розмірі 519 998,71 грн. повністю, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.162-173).

Отже, на момент винесення рішення у даній справі основний борг по сплаті лізингових платежів сплачено відповідачем в повній сумі.

Згідно ст. 625 ЦК України позивачем нараховано три відсотки річних в розмірі 29 633,25 грн. та інфляційні втрати в розмірі 163 546,97 грн., які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно із ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізиногоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ст.16 Закону).

Згідно із ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно п.3 додаткового договору № 2/241 від 30.05.2013 року сторони домовились, що всі права та обов'язки за договором фінансового лізингу від 20.04.2004 року №15-04-177 фл, які ніс первісний лізингоодержувач беззаперечно і без інших умов з моменту підписання даного додаткового договору приймає на себе новий лізингоодержувач.

Відповідно до п.5.7 договору предмет лізингу підлягає обов'язковій реєстрації лізингоодержувачем на його ім'я за його кошт у порядку, встановленому законодавством із обов'язковою відміткою в свідоцтві про реєстрацію предмета лізингу "Без права відчуження третій особі".

Як вбачається із акту приймання - передачі предмета лізингу, 03.06.2013р. позивач передав відповідачу сільськогосподарську техніку. Однак, ТОВ "Комбікормтрейд" звернулося до лізингоодержувача із листом №687 щодо виконання вимог п.5.7 договору лише 23.12.2013р.

10 січня 2014 року позивачем зареєстровано предмет лізингу за НАК "Украгролізинг" із зазначенням у реєстраційних документах користувачем ТзОВ "Комбікормтрейд", а 20 січня 2014р. лізингоодержувач передав відповідачу реєстраційні документи на предмет лізингу (свідоцтва про реєстрацію машин).

Як визначено, пунктом 2.1 додаткового договору - лізингодавець і первісний лізингоодержувач підтверджують, що на момент укладання цього додаткового договору первісний лізингоодержувач має заборгованість перед лізингодавцем за договором в частині відшкодування вартості предмета лізингу в сумі 1 363 038,71 грн.

Пунктом 4 додаткового договору передбачено, що новий лізингоодержувач приймає на себе боргове зобов'язання первісного лізингоодержувача по сплаті всіх платежів та боргових зобов'язань, що наступили на момент укладення цього додаткового договору та визначених у пункті 2 цього додаткового договору, в розмірі 1 363 038,71грн. та зобов'язується погасити цей борг за наступним графіком:

1. травень 2013 року - 50 000,00 грн.;

2. червень 2013 року - 50 000,00 грн.;

3. липень 2013 року - 100 000,00 грн.;

4. серпень 2013 року - 380 000,00 грн.;

5. вересень 2013 року - 380 000,00 грн.;

6. жовтень 2013 року - 403 038,71 грн.

Як визначено ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до п.5 додаткового договору предмет лізингу передається первісним лізингоодержувачем новому лізингоодержувачу по акту приймання - передачі не пізніше 5-днів після підписання даного додаткового договору.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем договірних зобов»язань щодо сплати лізингових платежів, з порушенням строків її оплати.

Згідно із п.1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що під час розгляду справи відповідач добровільно погасив основну заборгованість у розмірі 519 998,71 грн., що підтверджується матеріалами справи, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Позивачем за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань відповідачу нараховано три відсотки річних в розмірі 29 633,57 грн. та інфляційні втрати в розмірі 163 546,97 грн.

Здійснивши перевірку правильності нарахування річних та інфляційних судом першої інстанції правомірно визнано такими, що підлягають стягненню 3% річних в розмірі 29 633,56 грн. та інфляційні в розмірі 163 546,97 грн..

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Скаржником не подано суду достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги, заявлені в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2015 р. у справі №921/84/15-г/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.06.2015р.

Головуючий-суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.