ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року Справа № 904/6344/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Білецька Л.М. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Коваль Л.А. від 22 червня 2015 року )

Секретар судового засідання Ситникова М.Ю.)

Представники сторін в судове зсідання не з"явились про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 16 березня 2015 року у справі № 904/6344/14

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг. Дніпропетровська область

про зобов`язання укладення договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року по справі № 904/6344/14 ( колегія суддів: Кармазіна Л.П.- головуючий, доповідач, судді Колесник І.І., Юзіков С.Г. ) відмовлено у задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг. Дніпропетровська область про визнання договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 414 від 08 липня 2014 року укладеним в редакції позивача.

Рішення вмотивоване тим, що умови спірного Договору поєднують правовідносини позивача з відповідачем одночасно, як з управителем будинків так і з споживачем, тоді, як правовідносини відповідача як управителя вже врегульовані Договором від 19 червня 2014 року № 371, а спірний Договір від 08 липня 2014 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення було запропоновано позивачем щодо надання відповідачу послуг, як юридичній особі для власних потреб.

Також суд в рішенні зазначив, що проект Договору , запропонований позивачем не відповідає типовому договору. При цьому, ця невідповідність не є наслідком конкретизації певних умов, а є доповненням цього проекту умовами, що взагалі не передбачені типовим договором, що зокрема, звужує обсяг прав сторін.

При прийнятті рішення суд керувався пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України,статтями 1,19, частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 179,181 Господарського кодексу України, пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», статтями 4,32,33,36,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що спірний проект договору передбачає обсяги та порядок надання послуг саме на власні потреби і на потреби з утримання внутрішньо будинкових систем водопостачання, що перебувають на утриманні відповідача.

Також скаржник зазначає, що судом не було надано належної оцінки нормативно-правовим актам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в тому числі і Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 532 « Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869». Дана обставина, незважаючи на пряму вказівку закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання, не була досліджена судом при винесенні оскаржуваного рішення.

У запереченні на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» без задоволення.

22 червня 2015 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла заява ( вдруге) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки повноважного представника в судове засідання.

Колегія суддів вважає вказане клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд з наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин,що не залежали від нього.

Частиною 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не містить клопотання про продовження розгляду справи за апеляційною скаргою ( частина 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України), а отже у суду не має підстав для його продовження.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є юридичною особою і не позбавлений права направити в судове засідання будь-якого іншого повноважного представника.

Позивач та відповідач не скористалися правом участі в судовому засіданні ( стаття 22 Господарського процесуального кодексу України), про час та місце судового засідання сповіщені належним чином, що підтверджується ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 квітня 2015 року,11 червня 2015 року ( а.с.177; 201) зі штампом канцелярії суду про розсилку, вчиненим згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затверджену Наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013року № 28.

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів неявка у судове засідання представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

08 липня 2014 року позивач підготовив та направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення, оформлені належним чином два екземпляри Договору № 411 від 01 липня 2014 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с.14-18).

Не погоджуючись із запропонованою редакцією Договору, 25 липня 2014року, відповідач направив на адресу позивача супроводжувальний лист від 25 липня 2014 року за вих. N1012 (а.с.19) з одним примірником договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 414 від 08 липня 2014року та протокол розбіжностей в двох примірниках.

Відповідно до протоколу розбіжностей, складеного відповідачем, відповідач не погоджується з редакцією Комунального підприємства "Кривбасводоканал" та вважає, що підлягають зміненню або виключенню наступні, запропоновані позивачем пункти, а саме: преамбула договору, 1.1, 1.2, 1.4, 2.1, 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 3.4, З.5., 3.6, 3.7, 3.9, 4.1.5, 4.1.7, 4.1.8, 4.1.12, 4.1.13, 4.2.1, 4.2.3, 4.2.5, 4.2.9, 4.2.10, 4.2.13, 4.2.14, 4.2.18, 4.2.20, 4.2.24, 4.2.25, 4.3.5, 4.3.6, 4.3.8, 4.3.9, 4.4.5, 4.4.7, 4.4.12, 4.4.17, 5.1, 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 5.2, 5.3, 6.1, 7.3, 7.4, 9.1, 10.24, розділ II, 10.7,10.9,10.12,10.13,10.14,10.15,10.16,10.17,10.24,10.25.

В зв'язку тим, що зміни запропоновані відповідачем в протоколі розбіжностей для позивача є неприйнятними, позивач з метою досудового врегулювання розбіжностей, які виникли між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" при укладанні Договору № 414 від 08 липня 2014 року направив на адресу відповідача факсограму, в якій просив відповідача направити 14 серпня 2014року у юридичний відділ Комунального підприємства "Кривбасводоканал" свого представника для врегулювання договірних відносин (а.с.20).

Як зазначає позивач, станом на 15 серпня 2014 року відповідач до позивача не з'явився, відповідь на адресу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" не надав.

18 серпня 2014року позивач направив на адресу відповідача протокол узгодження розбіжностей від 15 серпня 2014року до Договору № 411 від 01 липня 2014року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с.21-28).

В зв'язку з тим, що відповідь щодо підписання протоколу узгодження розбіжностей від 15 серпня 2014року до Договору № 411 від 01 липня 2014року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від відповідача до позивача не надійшла, розбіжності до договору № 411 від 01 липня 2014 року залишились не врегульованими, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду за захистом своїх прав та законних інтересів з позовом про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору № 414 від 01 липня 2014 року між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (з урахуванням зави про зміну предмету позову (а.с.109-116).

Відповідно до частини 7 статті 279 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладання договорів визначається ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

Частиною другою статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що:

житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 2 Статуту комунального підприємства "Кривбасводоканал" основними напрямками діяльності підприємства є забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам; забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах.

Таким чином, позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" є управителем 404 житлових будинків Жовтневого району м. Кривого Рогу.

Отже, відповідач у розумінні статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є управителем будинків згідно наданої дислокації, тобто особою, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема, з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Між сторонами по справі, 19 червня 2014 року укладений Договір № 371 про використання внутрішньо будинкових мереж централізованого водопостачання та водовідведення де відповідач є відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» є споживачем , як управитель будинків.

Згідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що умови проекту Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 414 від 08 липня 2014року, які запропоновані позивачем, не відповідають умовам типового договору, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005року, що також зазначає відповідач у своїх запереченнях, а також не заперечується і позивачем.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Вказані правила регулюють відносини між суб»єктом господарювання , предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг - виконавцем, і фізичною чи юридичною особою-споживачем, які отримують або мають намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Тобто позивач, заявляючи позовні вимоги про прийняття спірних пунктів в редакції позивача Договору від 01 липня 2014 року № 414 повинен керуватися Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (далі Постанова), а проект вказаного Договору повинен відповідати типовому договору , затвердженому вказаною постановою.

Типовий договір містить 30 пунктів, в той час коли позовні вимоги позивача по врегулюванню розбіжностей між сторонами стосуються 57 пунктів, тобто умови спірного договору поєднують правовідносини позивача з відповідачем як управителя будинками, що вже врегульовані Договором від 19 червня 2014 року ( а.с.123), так і як з юридичною особою для власних потреб.

Дослідивши спірний проект, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що проект договору не відповідає типовому договору, невідповідність не є наслідком конкретизації умов типового договору, а є доповненням, що не передбачені типовим договором, а також виключення з проекту договору умов , які передбачені типовим договором.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з чим рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року по справі № 904/6344/14 не підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують ніяким чином вищенаведену правову оцінку матеріалів, обставин справи, отже, не є правовими підставами зміни чи скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року по справі № 904/6344/14.

Судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку покладається на скаржника по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015року у справі № 904/6344/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 червня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя Л.М.Білецька