номер провадження справи 8/73/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Справа № 908/1816/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіль України" (84511, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Леніна, 14)

Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустріальний фонд" (84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Куйбишева, 16)

про стягнення 14502819 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом за договором поруки №755/31/1-3 від 12.11.2013 р., 1583213 грн. 47 коп. заборгованості за простроченими процентами, 421668 грн. 21 коп. пені, 32748 грн. 78 коп. річних процентів, 310449 грн. 82 коп. втрат від інфляції грошових коштів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Пономаренко П.І., дов. № 19-11/166 від 24.11.2014 р.

Відповідача - не з'явився

Третьої особи - не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення 14502819 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом за договором поруки №755/31/1-3 від 12.11.2013 р., 1583213 грн. 47 коп. заборгованості за простроченими процентами, 421668 грн. 21 коп. пені, 32748 грн. 78 коп. річних процентів, 310449 грн. 82 коп. втрат від інфляції грошових коштів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 р. порушено провадження у справі № 908/1816/15-г. Розгляд справи призначений на 23.04.2015 р., відкладався до 09.06.2015 р. Строк вирішення спору продовжено відповідно до ст.. 69 ГПК України за клопотанням позивача.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 09.06.2015р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.11.2013 р. ПуАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «Індустріальний фонд» укладено договір кредитної лінії № 755/31/1-1, за умовами якого банк зобов'язався надати, а позичальник отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору кредит надається у вигляді не відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 08.11.2019 р. Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначити його в розмірі 16000000 грн. Належне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечено, у тому числі договором поруки № 755/31/1-3 від 12.11.20013 ., укладеним банком, поручителем - ТОВ «Сіль України» та позичальником. Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель несе разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником зобов'язання усім належним йому майном, на яке відповідно до чинного законодавства України може бути звернено стягнення, в тому числі грошовими коштами. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банком поручителю та позичальнику направлені вимоги № 55/2-08/97-655 та № 55/2-08/95-654 від 22.01.2015 р. про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором. Листом № 14 від 06.02.2015 р. ТОВ «Сіль України» повідомило про неможливість виконання вимоги через фінансові труднощі. Ні позичальник, ні поручитель повністю не виконали зобов'язання, передбачені кредитним договором та договорами поруки. За ТОВ «Індустріальний фонд» станом на 12.03.2015 р. склалася наступна кредитна заборгованість: 14502819 грн. 72 коп. заборгованості за простроченим основним боргом, 1583213 грн. 47 коп. заборгованість за простроченими процентами, 421668 грн. 21 коп. пені, 32748 грн. 78 коп. річних процентів, 310449 грн. 82 коп. втрат від інфляції грошових коштів, яку позивач просить стягнути з ТОВ «Сіль України» як поручителя.

Відповідач в судове засідання 23.04.2015 р. свого представника не направив, клопотав про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням начальника юридичного відділу у відрядженні та неможливості направити іншого представника до суду, а також з метою підготувати відзив. Клопотання судом задоволено, розгляд справи відкладено. В судове засідання 09.06.2015 р. відповідач свого представника не направив вдруге, клопотав про проведення засідання за його відсутності та заявив клопотання про зупинення провадження по справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/1828/15-г за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ТОВ «Індустріальний фонд» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечені зобов'язання ТОВ «Індустріальний фонд» за договором кредитної лінії № 755/31/1-1 від 11.11.2013 р., суд знаходить заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи. При цьому, неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншим судом іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі у зв'язку з обмеженістю предмету позову.

Звернення стягнення на заставлене майно є правом, а не обов'язком заставодержателя. Тому справи зі спорів, пов'язаних з невиконанням боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання (наприклад, за позовами про стягнення відповідних коштів з боржника або поручителя чи гаранта) повинні бути розглянуті по суті незалежно від того, чи реалізував кредитор (заставодержатель) це право. Тобто, банк має право вимагати виконання зобов'язань як від поручителя відповідно до договору поруки, так і від іпотекодавця (майнового поручителя) - відповідно до умов договору іпотеки. Таким чином, позовні вимоги у справі № 908/1816/15-г та у справі № 908/1828/15-г не пов'язані та є такими, що виникають з різних правових підстав та заявлені до різних відповідачів.

У відзиві на позов відповідачем викладено аналогічне клопотання про зупинення.

Крім того, у відзиві на позов відповідач зазначив, що ТОВ «Індустріальний фонд» є юридичною особою, що проводить (проводила) свою господарську діяльність на території міста Артемівськ Донецької області, тобто району, де до цього часу триває анти терористична операція і тому є звільненим від відповідальності за невиконання зобов'язань за кредитним договором за період з 07.04.2014 р. і протягом 6 місяців після дня завершення дії антитерористичної операції у м. Артемівську Донецької області, Відповідач вважає, що позивач зобов'язаний скасувати ТОВ «Індустріальний фонд» пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором за період з 07.04.2014 р. по теперішній час. Таким чином, вказує відповідач, позивач безпідставно включив до суми позову суму пені, нараховану на загальну заборгованість за простроченим основним боргом, суму 3% річних, суму втрат банку від інфляції. Крім того, відповідач вважає, що позивач безпідставно включив до загальної суми заборгованості за простроченим основним боргом суму кредиту, строк повернення якої за графіком, визначеним п.п. 2.2.3 п. 2.3 кредитного договору не настав, оскільки дострокове повернення частини кредиту у зв'язку із простроченням повернення чергової частини кредиту є штрафною санкцією. Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором ще не настав та зупиненням дії Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася анти терористична операція, затв. розпорядженням КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р. згідно ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 р. у справі № 826/18327/14, відповідач вважає доцільним зупинити розгляд справи по суті до вирішення справи № 826/18327/14 Вищим адміністративним судом України.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 826/18327/14 Вищим господарським судом України відхиляється.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Індустріальний фонд» свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила. Третьої особою надано суду пояснення, які є аналогічними поясненням, викладеним відповідачем у відзиві на позов. Клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті справи № 908/1828/15-г, заявлене третьою особою відхиляється судом з вищевикладених підстав.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 09.06.2015 року за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив: Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (позивач по даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Індустріальний фонд» (позичальник) 11 листопада 2013 р. укладено договір кредитної лінії № 755/31/1-1, за умовами якого Банк зобов'язався надати, а позичальник отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається у вигляді невідновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 08 листопада 2019 р. (включно)(п. 2.2. договору). Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 16000000 грн. Згідно п. 2.3.3 кредитного договору сторони погодили зменшення діючого ліміту кредитування та строки згідно з графіком, викладеним у договорі.

Відповідно до п.п. 2.7.1 п. 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 17% річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором.

Як встановлено, позивачем належним чином виконано договірні зобов'язання щодо перерахування позичальнику суми кредитних коштів згідно його заявок, що підтверджується розпорядженнями про видачу кредитних коштів та платіжними дорученням, доданими до матеріалів справи.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредитної лінії № 755/31/1-3 від 11.11.2013 р. позивачем (кредитор), позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіль України» (відповідач по справі, поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі щодо збільшення розміру зобов'язання, розміру процентів та комісій, строку виконання зобов'язань та інших умов. Відповідно до п. 2.1 договору поруки у разі порушення позичальником виконя зобов'язання або будь-якої його частини кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання позичальника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором.

Як вказує позивач та вбачається з доданих матеріалів товариство «Індустріальний фонд» взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі у встановлені терміни та в узгоджених розмірах не виконувало, кредитні кошти та відсотки за користування кредитними ресурсами своєчасно не повертало.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Пунктом 3.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документа забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором) у тому числі, але не виключно, якщо, зокрема позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором про надання кредиту, або договором про надання гарантії, або договором про відкриття акредитиву, укладеним банком та позичальником. Згідно п. 3.3.2 кредитного договору після отримання позичальником від банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту позичальник зобов'язаний не пізніше 20 банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нарах волані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору).

Позивач скористався наданим йому правом вимагати дострокового повернення кредитних коштів у зв'язку порушенням позичальником графіку погашення кредиту та відсотків. Судом встановлено, що банк листами № 55/2-08/95-654 від 22.01.2015 р. та № 55/2-08/97-655 від 22.01.2015 р. звертався до позичальника та поручителя з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, оскільки позичальником порушені умови та графік сплати процентів за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку позивача, який підтверджено наявними у справі доказами, заборгованість позичальника за кредитним договором №755/31/1-1 від 11.11.2013 р. складається з 14502819 грн. 72 коп. заборгованості по кредиту, 1586213 грн. 47 коп. заборгованості за простроченими процентами за період з 01.07.2014 р. по 28.02.2015 р.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, за змістом ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Таким чином, за загальним правилом поручитель зобов'язаний нести відповідальність (у формі відшкодування збитків, стягнення (сплати) неустойки тощо) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником, тобто відшкодувати у грошовій формі те, що не було виконане боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені статтею 554 Цивільного кодексу України. За приписами зазначеної норми у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються солідарними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відтак, при солідарному обов'язку боржників кредитор вправі вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо, при чому як повністю, так і в певній частині боргу. Отже, сутність солідарного обов'язку полягає у тому, що кожен з боржників, до якого пред'явлена вимога кредитора, повинен виконати зобов'язання у повному обсязі. При цьому кредитор, вирішуючи питання щодо пред'явлення вимоги до всіх боржників разом чи до кожного з них окремо, діє на свій власний розсуд та не зобов'язаний дотримуватись будь-якої послідовності, оскільки це не передбачено законом.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов'язань ним або позичальником за договором кредитної лінії № 755/31/1-1 від 11.11.2013 р. Таким чином, оскільки зобов'язання за кредитним договором позичальником та поручителем не виконані, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 14502819 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом та 1583213 грн. 47 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позичальник прострочив виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 142217 грн. 57 коп., нарахованих за період з вересня 2014 р. по березень 2015 р. за несвоєчасне повернення кредитних коштів, та в розмірі 168232 грн. 25 коп., нарахованих за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р. за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та річних процентів в розмірі 18875 грн. 95 коп., нарахованих за період з 01.09.2014 р. по 11.03.2015 р. за несвоєчасне повернення кредитних коштів, та в розмірі 13872 грн. 83 коп., нарахованих за період з 11.08.2014 р. по 11.03.2015 р. за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За несвоєчасне виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 755/31/1-1 у відповідності до п. 7.2.1 кредитного договору банком заявлено до стягнення пеню в розмірі 278105 грн. 56 коп. за несвоєчасне повернення кредитних коштів, нараховану за період з 01.09.2014 р. по 11.03.2015 р., та пеню в розмірі 143562 грн. 65 коп. за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, нараховану за період з 11.08.2014 р. по 11.03.2015 р. Пунктом 7.2.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених положеннями цього договору, банк має право застосувати до позичальника штрафні санкції , зокрема, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту або/або суми несвоєчасне сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збе реження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до якого входить м. Артемівськ Донецької області, де розташовується ТОВ «Сіль України» та ТОВ «Індустріальний фонд» (на час винесення рішення дію Розпорядження зупинено). При цьому, проведення на територіях Донецької та Луганської областей АТО є загальновідомим фактом і не потребує доказування на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 2 Закону „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. Банки зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Періодом проведення антитерористичної операції вважається час з 14 квітня 2014 року до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Листом від 05.11.2014р. №18-112/64483 Національний банк України повідомив банкам про необхідність неухильного дотримання вимог України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Позивач не надав суду доказів скасування банком пені нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором у період проведення антитерористичної операції.

В статті 2 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" зазначено про заборону нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами .

Враховуючи вищевикладене, пеня в розмірі 278105 грн. 56 коп. за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 01.09.2014 р. по 11.03.2015 р. та пеня в розмірі 143562 грн. 65 коп. за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 11.08.2014 р. по 11.03.2015 р. нарахована позивачем відповідачу безпідставно, внаслідок чого в цій частині позовних вимог відмовляється.

Твердження відповідача щодо безпідставності нарахування річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів, а також щодо відсутності права у банку вимагати дострокового повернення грошових коштів не знайшли підтвердження та спростовані вищевикладеним.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати відносяться на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. 526, 530, 553, 554, 610, 611, 1054 ЦК України, ст. 193, 230, 232 ГК України, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіль України" (84511, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Леніна, 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ЄДРПОУ 000329 (чотирнадцять мільйонів п'ятсот дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 72 коп. заборгованості за кредитом, 1583213 (один мільйон п'ятсот вісімдесят три тисячі двісті тринадцять) грн. 47 коп. заборгованості за простроченими процентами, 32748 (тридцять дві тисячі сімсот сорок вісім) грн. 78 коп. річних процентів, 310449 (триста десять тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 82 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 71253 (сімдесят одна тисяча двісті п'ятдесят три) грн. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 19 червня 2015 року.

Суддя І.А. Попова