ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № Б29/186-09
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Катеринчук Л.Й.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ЗАТ "Корпорація Сталь" - Пуппо В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" в особі Дніпропетровської філії на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у справі № Б29/186-09 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПП Промлайн" про визнання банкрутом Закритого акціонерного товариства "Корпорація Сталь", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 року (суддя Владимиренко І.В.) в задоволенні скарги ПАТ "Кредобанк" № б/н від 26.09.2014р. на дії організатора торгів ТБ "Самарська" відмовлено; в задоволенні заяви № б/н від 16.10.2014р. про визнання результатів аукціону з продажу майна підприємства банкрута недійсними відмовлено; в задоволенні заяви ПАТ "Кредобанк" № б/н від 17.10.2014р. про вжиття запобіжних заходів відмовлено, затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Корпорація Сталь", ліквідовано юридичну особу - Закрите акціонерне товариство "Корпорація Сталь, провадження у справі припинено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 (колегія суддів: Чус О.В. - головуючий, Кощеєв І.М., Дармін М.О.) апеляційну скаргу Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 року залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" в особі Дніпропетровської філії звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме, ст. 55,59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.06.2015 розгляд касаційної скарги відкладено на 30.06.2015.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представника ЗАТ "Корпорація Сталь", перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2009 порушено провадження по справі про банкрутство ЗАТ "Корпорація Сталь" за заявою ТОВ "ТПП Промлайн", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

За результатами попереднього засідання ухвалою господарського суду від 15.12.2009 затверджено реєстр вимог кредиторів, у тому числі, вимоги ВАТ "Кредобанк" в особі Дніпропетровської філії в розмірі 250грн. (І черга) та в розмірі 35 693 596,40грн. (І черга).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2012 Закрите акціонерне товариство "Корпорація Сталь" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2013р. призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шевцова Є.В., зобов'язано ліквідатора надати суду звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс, реєстр вимог кредиторів, документи, що підтверджують проведення ліквідаційної процедури.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ліквідатором Шевцовим Є.В. на підставі даних бухгалтерського обліку банкрута була проведена інвентаризація майна та виявлено наступне майно: рухоме майно - автотранспортні засоби: 1. Автомобіль Chevrolet Aveo держ. № АЕ 9659 АT, р/в 2008; 2. Автомобіль Toyota Camry держ. №АЕ 3201 BB, р/в 2006; 3. Автомобіль Mercedes Benz GL-450 держ. № АЕ 0081 СН, р/в 2006; 4. Автомобіль Chevrolet Aveo держ. № АЕ 9658 АT, р/в 2008; Рухоме майно - Мінеральні добрива та їх складові: 1. Селітра кальцієва марки Г - 430 тонн, р/в 2006; 2. Селітра кальцієва (кристалічна) - 1153,458 тонн, р/в 2006; 3. Кислота азотна (неконцентрована 52%) - 570,0 тонн, р/в 2006. Рухоме майно - Трубна продукція та обладнання.

Продаж вказаного майна банкрута був здійснений на другому повторному аукціоні (відкритих торгах) 10.10.2014р., який був проведений організатором торгів ТБ "Самарська".

26.09.2014 представник ПАТ "Кредобанк" звернувся до суду першої інстанції із заявою № б/н від 26.09.2014р. на дії організатора торгів ТБ "Самарська".

16.10.2014 представник ПАТ "Кредобанк" звернувся до суду першої інстанції із заявою № б/н від 16.10.2014р. про визнання результатів аукціону з продажу майна підприємства банкрута недійсними та 17.10.2014 з заявою № б/н від 17.10.2014р. про забезпечення позову.

02.12.2014 ліквідатором Шевцовим Є.В. подано до суду для затвердження звіт та ліквідаційний баланс банкрута ЗАТ "Корпорація Сталь".

Відмовляючи ПАТ "Кредобанк" в задоволенні заяви на дії організатора торгів ТБ "Самарська" та заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна підприємства банкрута, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, послався на те, що ліквідатором Шевцовим Є.В. та ТБ "Самарська" аукціон щодо продажу майна банкрута 10.10.2014р. проведено з дотриманням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відмовляючи в задоволенні заяви банку про вжиття запобіжних заходів, суд першої інстанції виходив з того, що у господарського суду відсутні правові підстави в ліквідаційній процедурі накладати арешти на майно боржника або застосовувати інші-будь-які обмеження, що стосуються майна боржника.

Також в цьому ж судовому засіданні 03.03.2015 розглядався звіт та ліквідаційний баланс банкрута, які були затверджені судом.

Крім цього, врахувавши те, що за результатами ліквідаційного балансу у банкрута не залишилось майна для здійснення статутної діяльності, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність ліквідації банкрута та припинення провадження у справі.

Однак, з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам закону не відповідають.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній з 19.01.2013) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4-8 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 16.12.2013р. між арбітражним керуючим (ліквідатором) ЗАТ "Корпорація Сталь" та ТБ "Самарська" укладено договір № 03С-13 про проведення відкритих торгів (аукціону).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 р. Товарну біржу "Самарська" як організатора аукціону визнано учасником провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Корпорація Сталь".

06.06.2014 Товарною біржею "Самарська" здійснено публікацію оголошення про проведення 11.07.2014 р. аукціону з продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, з початковою вартістю яка дорівнювала сукупності визнаних вимог кредиторів.

Оскільки заяв на участь в аукціоні у визначений строк подано не було, на підставі ч.1 ст.55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банрутом" аукціон був визнаний таким, що не відбувся.

Частиною 5 статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Повідомленням від 15.07.2014 Товарною біржею "Самарська" було призначено проведення повторного аукціону з продажу майна підприємства-банкрута на 18.08.2014 р.

Оголошення про проведення аукціону з продажу майна розміщено на веб-сайті Вищого Господарського суду України та на веб-сайті Міністерства юстиції України.

У зв'язку з тим, що заяв на участь в аукціоні у визначений строк подано не було, повторний аукціон був визнаний таким, що не відбувся (лист організатора аукціону до ліквідатора №13/08-14 від 13.08.2014р).

Згідно ч. 3. ст. 65 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.

Організатором торгів 10.09.2014р. на веб-сайті Вищого Господарського суду України та 17.09.2014р. на веб-сайті Міністерства юстиції України було подано оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна, який призначено на 10.10.2014р., початкова вартість лоту №1 склала 5856969,60 грн.

10.10.2014 р. відбувся другий повторний аукціон (відкриті торги), на якому був здійснений продаж майна банкрута юридичній особі, яка запропонувала найвищу ціну за вищезазначений лот - 585 696,96 грн.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що аукціон 10.10.2014 р. проводився з можливістю зниження початкової вартості відповідно до вимог ст. 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом триразового оголошення початкової вартості учасники аукціону не виявляли бажання укласти договір за початковою вартістю, ліцитатор оголошував зниження початкової вартості на крок аукціону доти, доки не виявився бажаючий укласти договір.

Після оголошення переможця організатором аукціону у відповідності до ст. 69 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було складено протокол № 10/10-14 від 10.10.2014р.

Листом №15/10-14 від 15.10.2014р. організатор аукціону повідомив ліквідатора банкрута про визнання аукціону (відкритих торгів) таким, що відбувся.

Передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснено за передавальним актом, що підписано сторонами і оформлено відповідно до законодавства.

Грошові кошти сплачено покупцем майна у повному обсязі.

28.11.2014р. ТБ "Самарська" було внесено суму в розмірі 585 696,96 грн. на депозит нотаріуса, що підтверджується квитанцією, виданою Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А.

Встановивши вищевикладені обставини суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що аукціон з продаж майна банкрута 10.10.2014р. проведено у відповідності до вимог ст. ст. 64, 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та у зв'язку з цим відсутні правові підстави для задоволення скарги ПАТ "Кредобанк" № б/н від 26.09.14р. на дії організатора торгів ТБ "Самарська" та заяви № б/н від 16.10.14р. про визнання результатів аукціону з продажу майна підприємства банкрута недійсними.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із зазначеними заявами, банк вказував на певні порушення вимог законодавства при організації аукціонів щодо визначення статусу аукціону та порядку проведення торгів.

Так, банком було зазначено, що в першому повідомленні від 06.06.2014 було вказано про проведення 11.07.2014 р. аукціону з продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, з початковою вартістю, яка дорівнювала сукупності визнаних вимог кредиторів - 76877124,14 грн, все виявлене майно реалізується одним лотом.

В другому повідомленні від 15.07.2014 про проведення аукціону 18.08.2014р. містяться дані про продаж майна частинами - 6-ма лотами та зазначена початкова вартість кожного лоту окремо, вказаний аукціон визначений як повторний.

В третьому повідомленні від 10.09.2014р. аукціон був призначений на 10.10.2014, визначений як другий повторний аукціон з продажу майна банкрута, продаж майна здійснюється одним лотом, що включає все майно 1-6 лотів, що наведені в попередньому повідомленні, початкова вартість лоту №1 5856969,60 грн, визначена як сумарна ціна 1-6 лотів, знижена на 20%.

Отже, організатори аукціону змінювали умови проведення та характеристики лотів.

Крім цього, банк вказував на те, що інвентаризація майна банкрута не була проведена відповідно до вимог законодавства, заставне майно банку за вказаною ліквідатором адресою було відсутнє, ліквідатор та організатор торгів взагалі не надавали достовірну інформацію про місцезнаходження майна боржника та його наявність.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Однак, суд першої інстанції не дослідив чи мали місце обставини, на які посилався ПАТ "Кредобанк" в своїй заяві, при проведенні аукціону з продажу майна підприємства-банкрута.

Перевірка та встановлення зазначених обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Отже, суд першої інстанції не надав відповідного правового обґрунтування доводам, які були викладені в заявах банку та не зазначив чим спростовуються ці доводи.

Крім цього, суд першої інстанції при розгляді заяви банку про визнання недійсними результатів аукціону не залучив до участі у справі покупця майна банкрута, прав та інтересів якого стосується вирішення даного питання.

Суд апеляційної інстанції розглядаючи питання про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в частині відмови в задоволенні заяви банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута на вказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув та не виправив недоліки та неповноту розгляду справи в суді першої інстанції, а також, в порушення ст.ст. 43, 101 ГПК України, не надав у повному обсязі оцінки доводам, які були викладені в апеляційній скарзі ПАТ "Кредобанк".

Разом з тим, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 03.03.2015 було також затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ЗАТ "Корпорація Сталь", ліквідовано юридичну особу - ЗАТ "Корпорація Сталь, провадження у справі припинено.

Ухвала господарського суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи.

Затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу і припинення провадження у справі є заключною стадією у справі про банкрутство, яке повинно відбуватись в окремому судовому засіданні із заслуховуванням думки всіх учасників у справі, та є можливим лише після належного розгляду, в окремому судовому засіданні, всіх кредиторських вимог, всіх скарг на дії учасників ліквідаційної процедури, та надання оцінки всім доводам сторін, оскільки від їх розгляду безпосередньо залежатиме відповідність звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу банкрута фактичним обставинам справи, та можливість їх затвердження господарським судом.

В даному випадку, суд першої інстанції, в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який містить в собі як норми матеріального так і процесуального права, в одному судовому засіданні на заключній стадії у справі про банкрутство здійснив розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута разом зі скаргою ПАТ "Кредобанк" на дії організатора торгів ТБ "Самарська" та заявою банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна підприємства- банкрута. При цьому, належної правової оцінки в порушення вимог ст. 43 ГПК України доводам скарги та заяви не надав, що не може свідчити про належний розгляд господарським судом по суті всіх обставин, які мають значення для справи та відповідність поданого ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу банкрута фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції на вищезазначені обставини в порушення вимог ст.ст. 99, 101 ГПК України та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" уваги не звернув та не дав їм належної правової оцінки.

Таким чином, не перевіривши всіх обставин, що мають суттєве значення для розгляду даної справи та не надавши належної оцінки наданим доказам, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або в постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 не можна визнати законними та обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати вищевикладене, більш повно та ретельно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" в особі Дніпропетровської філії задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у справі № Б29/186-09 скасувати.

Справу № Б29/186-09 передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Катеринчук Л.Й.
Погребняк В.Я.