РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа №910/13654/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Конотопм»ясо»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

про стягнення 830 000 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Бондаровець Г.П. - по дов. № 648 від 18.06.20134р.

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Корнотопм»ясо " звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 830 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та укладених між сторонами договору банківського вклад "Класичний" №107 від 24.03.2015 та додатку № 107-1-19 до договору банківського вкладу не повернув позивачу у встановлені вказаними договорами строки банківський вклад у загальному розмірі 830 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.06.2015 порушено провадження у справі №910/13654/15, справу призначено до розгляду на 22.06.2015.

В судове засідання 22.06.2015 прибув представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Відповідач в судове засідання 22.06.2015 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення (ухвалу суду отримав представник відповідача 08.06.2015р.) Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справи за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" в особі начальника відділення №192 (далі - банк, відповідач) та Публічне акціонерне товариство "Конотопм»ясо " (далі - клієнт, позивач) уклали договір банківського вкладу "Класичний" №107 за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк зобов'язався виплачувати позивачу таку суму та нараховані на неї проценти.

Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору вклад складається з вкладних траншів, що розміщені клієнтом згідно з умовами цього договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана клієнтом на вкладний рахунок в порядку та умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору і які є його невід'ємною частиною.

Строк дії договору у п. 1.3 встановлено до 27.09.2015.

У п. 1.4 договору сторони погодили, що в додатках, які укладаються сторонами на підставі цього договору, визначаються наступні умови: номер транзитного рахунку, який відкривається клієнту для розміщення вкладного траншу; сума коштів, які перераховуються на вкладний рахунок (сума вкладного траншу); строк, на який розміщується транш; процентна ставка, яка нараховується на вкладний транш, розмір ставки у разі дострокового витребування вкладеного траншу за ініціативою клієнта та при наявності згоди банку; термін виплати процентів; іншу умови.

Згідно з п. 3.1 при закінченні строку розміщення вкладного траншу, його повернення здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, що вказаний у розділі 7 цього договору або ж на інший поточний рахунок, вказаний у листі клієнта про повернення коштів.

Після закінчення строків надання вкладних траншів, що обумовлюються сторонами в додатках та є невід'ємною частиною цього договору, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та у додатках до цього договору (п. 4.2 договору).

24.03.2015 сторонами було підписано додаток №107-1до договору банківського вкладу "Класичний" № 107 від 24.03.2015, яким погоджено, що для розміщення вкладного траншу у банку клієнт не пізніше 18.04.2016 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 2909.8.355067.003 в "АТ "Банк "Фінанси та кредит", код банку 331832, на вкладний рахунок у банку №2610.1.355067.001 у розмірі 830 000,00 грн.

Також, сторони погодили, що сума грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 27.04.2015 та на неї нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 10,00 % річних (п. п. 2, 3 додатку).

Факт перерахування позивачем коштів на вкладний рахунок в установі відповідача на суму 330 000,00 грн. підтверджується випискою по рахунку за період з 25.03.2015 та платіжним дорученням №5 від 25.03.2015р.

01.04.2015р. позивач листом за №354 звернувся до відповідача з вимогою повернути вклад після закінчення строку надання вкладу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ч. 1 та ч. 3 ст. 1058 Цивільного кодексу України вказується, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Приписами ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Приписами ст. 1060 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

При цьому, право клієнта звернутись до суду з вимогою про повернення банківських вкладів не може бути обмежено через відсутність його попереднього звернення до банку з такою вимогою, оскільки фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням ч. 2 ст. 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України, викладеній в рішенні від 09.07.2002р. №15-рп/2002.

Таким чином, зважаючи на наведені положення чинного законодавства та описані вище обставини справи, заявлені вимоги про повернення банківських вкладів у загальному розмірі 830 000,00 грн. є обґрунтованими.

Оскільки спір виник з вини позивача, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, код 09807856) на користь Публічного акціонерного товариства "Конотопм»ясо" (41600, м. Конотоп, вул.. Г.Тхора, 150, код 00444049) грошові кошти у розмірі 830 000 грн. 00 коп., та 16 600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.06.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.