КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 911/5120/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 10.06.2015 року,

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» та Державного підприємства «Енергоринок» на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року

у справі № 911/5120/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Державного підприємства «Енергоринок»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

про стягнення 543000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 позов Державного підприємства «Енергоринок» до товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про стягнення 543000,00 грн. - задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 93000,00 грн. штрафу а також 10860,00 грн. витрат, понесених на оплату судового збору. В частині стягнення 450000,00 грн. штрафу у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 27.01.2015 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 93000,00 грн. штрафу а також 10860,00 грн. витрат, понесених на оплату судового збору - відмовити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 27.01.2015 року, Державне підприємство «Енергоринок» також звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Зеленін В.О., судді Шевченко Е.О., Ткаченко Б.О. апеляційні скарги прийнято до провадження та призначено до розгляду.

02.04.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Зеленіна В.О. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями справу № 911/5120/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 року у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В справу прийнято до провадження, а апеляційні скарги прийнято до спільного розгляду.

У запереченнях на апеляційну скаргу та письмових поясненнях, ДП «Енергоринок» вважає подану апеляційну скаргу ТОВ «Біогазенерго» безпідставною та необґрунтованою. При цьому, рішення суду першої інстанції щодо відмови у стягненні 450000,00 грн. штрафу скаржник вважає необґрунтованим та помилковим. Позивач просив суд першої інстанції, відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та задовольнити апеляційну скаргу ДП «Енергоринок».

ТОВ «Біогазенерго» у своєму відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях також заперечило проти поданої апеляційної скарги позивача, вважає її необгрунованою та безпідставною. Крім того, відповідач вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ДП «Енергоринок», а апеляційну скаргу ТОВ «Біогазенерго» задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судових засіданнях 15.04.2015 року, 20.05.2015 року та 10.06.2015 року представник ДП «Енергоринок» надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні 450000,00 грн. штрафу. В цій частині прийняти нове рішення суду яким позов задовольнити у повному обсязі. У задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Біогазенерго» відмовити.

Представники ТОВ «Біогазенерго» у судових засіданнях 15.04.2015 року, 20.05.2015 року та 10.06.2015 року також надали суду свої пояснення по справі в яких, заперечили проти доводів викладених в апеляційній скарзі позивача на підставі доводів зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Представники відповідача просили апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та задовольнити апеляційну скаргу відповідача. Рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились у судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2013 року між сторонами у справі - ДП «Енергоринок» та ТОВ «Біогазенерго» укладено договір №10080/09 (далі - договір), за умовами якого відповідач зобов'язується продавати, а позивач - купувати електроенергію, вироблену відповідачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Як визначено п.2.1 договору, сторони визнають свої зобов'язання згідно з договором між членами оптового ринку електричної енергії України (далі - ОРЕ України), чинними додатками до нього та керуються його положеннями та положеннями законодавства України при виконанні договору.

Умовами договору передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, яка охоплює точки обліку згідно з інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (п.2.1 договору).

Даний договір, згідно його п.8.6, вступає в силу з 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому було погоджено договір з боку НКРЕ та діє до 30.06.2014 року. Відповідний договір погоджено з НКРЕ України 19.2.2013 року, про що вчинено напис на останньому аркуші відповідного договору.

У подальшому сторонами змінено строк дії відповідного договору. Так, згідно додаткової угоди від 26.06.2014 року, сторонами викладено п.8.6 договору у новій редакції, відповідно до якої договір вступає в силу з 01 січня 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року.

Додатковою угодою №10081/09 від 17.12.2013 року до відповідного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання у термін до 15 лютого 2014 року здійснити реєстрацію автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії у Головного оператора системи комерційного обліку оптового ринку електричної енергії відповідно до порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії.

При цьому, як визначено п.2 вищевказаної додаткової угоди, у випадку порушення відповідачем відповідного зобов'язання, позивач має право нарахувати штраф у розмірі 3000грн за кожен день такого порушення, а відповідач - зобов'язався його сплатити.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення укладеного між ними договору порушив строк реєстрації автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії (далі - АСКОЕ) у Головного оператора системи комерційного обліку оптового ринку електричної енергії відповідно до порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України, встановлений п.1 додаткової угоди від 17.12.2013 року №10081/09 до договору №10080/09 від 17.12.2013 року.

Так, у листопаді 2014 ДП «Енергоринок» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ «Біогазенерго» 543000 грн. штрафу.

У свою чергу, відповідач заперечив проти заявленого позову вказуючи на те, що ТОВ «Біогазенерго» не порушувало взяті на себе зобов'язання, оскільки відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, у яких повідомляв про неможливість проведення реєстрації, у зв'язку з пошкодженнями, які виникли на ТЕС та відсутності генерації електричної енергії, що позбавляє можливості коректно провести попередні випробування. Відповідач зазначив, що перший відпуск електричної енергії розпочався лише у липні 2014 року, після чого відбулось випробування АСКОЕ та реєстрація. Крім того, заперечуючи проти заявленого позову, відповідач зазначив, що укладення додаткової угоди від 17.12.2013 року, якою передбачено строк проведення реєстрації АСКОЕ було умовою позивача, який не міг відмовитись від підписання відповідної угоди, оскільки мав змогу укласти договір купівлі-продажу електричної енергії лише з позивачем, який здійснює оптове постачання електричної енергії та розробив порядок, відповідно до якого здійснюється реєстрація АСКОЕ. Після закінчення налагоджувальних робіт та перевірки функціонування АСКОЕ має проводитись дослідна експлуатація терміном не менше кварталу, між тим, позивачем встановлений строк для проведення випробувань у один місяць.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 позов ДП «Енергоринок» до ТОВ «Біогазенерго» про стягнення 543000,00 грн. - задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 93000,00 грн. штрафу а також 10860,00 грн. витрат, понесених на оплату судового збору. В частині стягнення 450000,00 грн. штрафу у задоволенні позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вірно вказав суд першої інстанції, за умовами договору між сторонами виникли майново-господарські зобов'язання з купівлі-продажу електричної енергії, які є основними зобов'язаннями за договором. Між тим, встановлення інших зобов'язань у договорі не суперечить чинному законодавству.

Пунктом 4 ст.179 ГК України визначено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлення у договорі інших умов, ніж ті, що визначені диспозитивними нормами, не породжують недійсність зобов'язань за цим договором, за умови, якщо вони прямо не суперечать чинному законодавству.

Аналогічні положення містять і норми ЦК України, які визначають, що: сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст.627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст.6 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вірно встановлено судом, обов'язок зареєструвати АСКОЕ не лише визначений умовами договору, але й встановлюється нормативними актами.

Так, відповідно до п.3.2.6 умов та правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ України від 08.02.1996 року №3 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.04.1996 року №174/1199), ліцензіат повинен забезпечити та здійснювати комерційний облік електричної енергії з використанням даних, отриманих з автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії, відповідно до вимог Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії (додаток 10 до договору між членами оптового ринку електроенергії).

Згідно п.2.3 інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії, яка затверджена рішенням ради оптового ринку електричної енергії від 08.10.1998 року (затверджене постановою НКРЕ від 19.10.1998 року №1349) (далі - інструкція), системи обліку, їх оператори та власники повинні бути зареєстровані у головного оператора. При цьому, в силу п.1.4 інструкції, система комерційного обліку - сукупність вимірювальних комплексів встановлених на об'єкті та об'єднаних відповідним обладнанням збору, передачі та обробки даних локального, регіонального рівня для визначення точного обсягу виробленої, відпущеної, переданої, поставленої та спожитої електричної енергії з метою забезпечення проведення розрахунків в оптовому ринку електричної енергії.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що відповідач зобов'язаний зареєструвати АСКОЕ у головного оператора, яким є позивач у справі - ДП «Енергоринок». При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, сторонами у договорі визначено строк виконання відповідного зобов'язання і відповідний договір у такій частині не визнаний недійсним.

Оскільки відповідач у строк, встановлений п.1 додаткової угоди №10081/09 від 17.12.2013 року до договору, не здійснив реєстрацію АСКОЕ, судова колегія погоджується що відповідачем допущено порушення зобов'язання.

Порядок реєстрації АСКОЕ на оптовому ринку електричної енергії затверджено радою оптового ринку електричної енергії України 26.10.2011 року, у якій у подальшому вносились зміни, і який погоджено постановою НКРЕ від 16.12.2010 року №1876 (далі - порядок).

Як визначено п.6.10 порядку, для реєстрації АСКОЕ власник або оператор мають звернутися до головного оператора із заявою про реєстрацію АСКОЕ на оптовому ринку електроенергії та надати повний комплект документів, що вимагаються відповідним порядком.

При цьому, згідно п.6.11 порядку, перед реєстрацією власники АСКОЕ або оператори мають провести разом з головним оператором попередні випробування стосовно визначення готовності та придатності даних АСКОЕ для використання у розрахунках.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, реєстрації передує випробування. При цьому, згідно п.6.12 порядку, заявником має бути надані повна інформація та об'єктивні свідоцтва того, що вимоги головного оператора до функціонування АСКОЕ та використання даних комерційного обліку, отриманих з АСКОЕ, у системі розрахунків оптового ринку електричної енергії виконані, зокрема, згідно п.6.12.1, організована передача повних, актуальних та достовірних погодинних даних від АСКОЕ до головного оператора по УППДВ. Поряд з цим, відповідним пунктом порядку зазначено, що підставою для призупинення реєстрації АСКОЕ є, зокрема, зафіксована більше 5 разів на протязі одного календарного місяця наявність повторної передачі однакових даних комерційного обліку з інтервалом менше ніж 5 хвилин.

З бухгалтерської довідки №362 від 15.12.2014 року, що міститься в матеріалах справи вбачається, що перший відпуск електроенергії відповідач здійснив у липні 2014 року, що підтверджується актом про виробіток, споживання та відпуск у мережу виробленої електроенергії ТОВ «Біогазенерго» від 01.08.2014 року.

Як вбачається з вказаного акту, при попередніх показниках лічильника - « 0», за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року відпущено на оптовий ринок електроенергії 608384 кВт/год.

Таким чином, зважаючи на відсутність генерації електричної енергії до 01.07.2014 року, фактично проведення випробування та здійснення реєстрації не було можливе до цієї дати, оскільки б мала місце передача однакових (нульових) даних більше 5 разів протягом місяця з інтервалом менше ніж 5 хвилин, що є підставою для призупинення згідно вимог вказаного порядку.

При цьому, з урахуванням змін, внесених до п.8.1.2 порядку, термін проведення попередніх випробувань складає 1 місяць, починаючи з 1 числа та закінчуючи останнім числом місяця, тобто фактично випробування може розпочатись лише у перше число календарного місяця.

З урахуванням того, що відповідачем ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи не доведено того, що початок генерації електричної енергії мав місце не 1 липня 2014 року, а в інший день місяця, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вже у період з 01.07.2014 року сторонами могло бути проведено випробування для здійснення подальшої реєстрації АСКОЕ, за умови забезпечення відповідачем передачі повних, актуальних та достовірних погодинних даних, починаючи це здійснення до 01.07.2014 року (зокрема, нульових даних).

Таким чином, оскільки відповідач у строк, встановлений п.1 додаткової угоди №10081/09 від 17.12.2013 до договору, не здійснив реєстрацію АСКОЕ, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено порушення зобов'язання терміном у 31 день (липень 2014 року).

Згідно ч.1 ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. При цьому, як визначено ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

В матеріалах справи містяться листи відповідача, адресовані відповідачу, від 27.12.2013 року за вих.№1/2712-13 та від 22.01.2014 року за вих.№1/2201-14, - до закінчення строку реєстрації АСКОЕ, у яких ТОВ «Біогазенерго» повідомляло позивача про аварійну ситуацію на градирні та неможливість виробництва електроенергії, початок строку передачі даних АСКОЕ позивачу. Проте, доказів направлення вказаних листів позивачу відповідачем ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції суду не надано. При цьому, у таких листах відповідач не вносив пропозицій щодо зміни строку виконання зобов'язання з реєстрації АСКОЕ, який встановлений договором, у зв'язку з неможливістю виконати таке зобов'язання у встановлений строк, тобто відповідач фактично не зазначив у таких листах про те, що зобов'язання з реєстрації АСКОЕ ним не буде виконано у строк.

З матеріалів справи вбачається, що лише у відповіді №4/3005-14, яка датована після спливу строку виконання зобов'язання з реєстрації - 30.05.2014 на претензію позивача, відповідач просив продовжити термін попередніх випробувань АСКОЕ.

За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського суду вважає правомірним посилання позивача на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, що тягне за собою відповідальність, встановлену за взаємною згодою сторін у додатковій угоді №10081/09 від 17.12.2013 у вигляді сплати штрафу.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. (частини перша і друга статті 549 ЦК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Таким чином враховуючи вищезазначене, та те, що позивачем не доведено факту заподіяння порушенням відповідного зобов'язання збитків позивачу у розмірі, зокрема, більшому ніж 93000 грн., судова колегія апеляційного господарського суду вважає що місцевий господарський суд правомірно визначив розмір штрафу за порушення відповідачем умов договору у розмірі 93000 грн., тобто, суд стягнув штраф за порушення договірних зобов'язань, допущених відповідачем у липні місяці 2014 року (31 день х 3000 грн. = 93000 грн.).

Стягуючи штраф у сумі 93000 грн. місцевий господарський суд виходив з того, що генерація електроенергії не була здійснена до 01.07.2014 року, а штраф за лютий - червень 2014 року не може бути стягнутий, оскільки проведення іспитових робіт було неможливо відповідно до порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов частково та стягнув з відповідача на користь позивача 93000 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційних скаргах позивача та відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційних скарг ТОВ «Біогазенерго» та ДП «Енергоринок» слід відмовити, а оскаржуване рішення на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Енергоринок» на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 року у справі № 911/5120/14 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 911/5120/14 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 15.06.2015 року