ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.2015 Справа № 920/661/15

За позовом: Прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Управління майна

комунальної власності Сумської міської ради, м Суми,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Суми,

про стягнення 19 969 грн. 75 коп.

СУДДЯ ЗАЄЦЬ С.В.

представники сторін:

Від позивача: представник Ромась І. М.;

Від відповідача: не з'явився;

Прокурор: Вортоломей М.Ф. (посвідчення № 031915 від 02.02.2015 року);

При секретарі судового засідання Тимченко О.О.

Суть спору: прокурор в інтересах позивача подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 19 969 грн. 75 коп., в тому числі 18 300 грн. 14 коп. заборгованості з орендної плати відповідно до укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна УМКВ-0448 від 01.08.2011 року, 1 669 грн. 61 коп. пені відповідно до п. 4.7. договору.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що підтримує заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені в його інтересах прокурором, підтримав у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву в обґрунтування своєї позиції не подав, в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвала господарського суду Сумської області про порушення провадження у справі від 28.04.2015 року та ухвала суду про відкладення розгляду справи від 12.05.2015 року, які були надіслані рекомендованою поштою на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві прокурором та позивачем (АДРЕСА_1) повернуті до господарського суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконня останнім вимог частини першої статті 64 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи направлялися відповідачу за його юридичною адресою, про причини нез'явлення суду не повідомлено, також враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.08.2011 р. між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради (далі - Орендодавець), та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, (далі - Орендар), було укладено договір оренди нерухомого майна УМКВ-0448, (далі - Договір), відповідно до предмету якого (п.1.1 Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування ( в оренду) на умовах, визначених договором, частину нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2, площею 93,8 кв. м. Майно передається в оренду для розміщення офісу (надання юридичних та консультаційно-інформаційних послуг).

Відповідно до п. 6.2.5 договору оренди, відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі та у термін згідно з договором.

Згідно з п. 4.3. договору, орендна плата сплачується щомісячно у строк до 15-го числа кожного наступного місяця.

Розрахунок орендної плати є додатком № 3 до договору, згідно з яким розмір орендної плати за перший місяць оренди (серпень 2011 року) складає 1559,97 грн. Розрахунок виконано відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 р. № 786.

До позовної заяви позивачем було приєднано акт прийому-передачі нерухомого майна від 01.08.2011 р. за договором оренди нерухомого майна УМКВ-0448 від 01.08.2011 р.

За твердженням прокурора та позивача, відповідач порушив умови правочину, оскільки з 01.08.2014 р. по 01.03.2015 р. не вносив орендну плату, в зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем у сумі 19969 грн. 75 коп.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками, і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Згідно ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих прокурором та позивачем документів, позивач - Управління майна комунальної власності Сумської міської ради не є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 93,8 кв. м., що є об'єктом оренди відповідно до Договору оренди нерухомого майна УМКВ - 0448 від 01.08.2011 р.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач набув право власності на майно, яке є предметом договірних зобов'язань, та відповідно до існуючих обставин, вчинив правочини, які б могли мати своїм наслідком набуття у будь-який законний спосіб такого права власності, зокрема відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., яка передбачає державну реєстацію як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, обов'язковою умовою надання майна в оренду та отримання відповідно орендної плати, є наявність у позивача права власності на спірне майно.

Однак, позивачем не надано доказів наяності у нього права власності на об'єкт оренди, відповідно до договору оренди нерухомого майна УМКВ-0448 від 01.08.2011 р., в зв'язку з чим підстав для стягнення з відповідача орендної плати за спірне майно, у позивача не має.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що позивачем в установленому порядку обставини, на які він та заявник посилається в позовній заяві документально не доведені, суд дійшов висновку про те, що позивач, не будучи законним власником майна, вказаного у договорі оренди нерухомого майна УМКВ-0448 від 01.08.2011 р. в якості об'єкту оренди, не міг укладати відносно такого майна угоди з передачі майна у користування для здійснення господарської діяльності, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України, та, відповідно отримувати орендну плату, адже це не відповідає ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України.

З огляду на наведене, вимога позивача про стягнення заборгованості по орендній платі за Договором оренди нерухомого майна УМКВ-0448 від 01.08.2011 р. задоволенню не підлягає, так само як і вимога про стягнення штрафних нарахувань - пені, як похідна від вимоги про стягнення основного боргу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові у позові витрати по сплаті судового сбору покладаються на позивача. Пунктом 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд, у разі повної або часткової відмови в позові, судовий збір стягує з визначеного прокурором позивача. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Управління майна комунальної власності Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, код 33525906) в доход державного бюджету України (рахунок 3002, МФО 837013, , отримувач - УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001) 1827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 24.06.2015 р.

СУДДЯ С. В. ЗАЄЦЬ