ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 912/3404/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,
Самусенко С.С. - доповідача,
Татькова В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи"
на рішення та постанову господарського суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09 квітня 2015 року
у справі№ 912/3404/14
господарського судуКіровоградської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи"
доПриватного акціонерного товариства "Креатив"
про визнання припиненим зобов`язання
за участю представників:
від позивача: Мужик Л.І.від відповідача: Феоктістов О.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" звернулося до господарського суду із позовною заявою до ПрАТ "Креатив" про визнання припиненим зобов`язання ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" щодо сплати на користь ПрАТ "Креатив" 60 300 139,70 грн. збитків (вартість насіння соняшника у кількості 12458,861 т. переданого на зберігання відповідно до договору складського зберігання сільськогосподарської продукції від 05.09.11 №116).

Позов мотивовано тим, що після прийняття рішення у справі №912/1141/13 про стягнення з ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" на користь ПрАТ "Креатив" збитків, сторони уклади угоду та погодили порядок погашення вказаної заборгованості.

На виконання угоди позивач сплатив відповідачу частину боргу, а останній зобов`язався звільнити боржника (прощення боргу) від виконання решти зобов`язання в порядку статті 605 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2015 у справі №912/3404/14 (колегія суддів: головуючий суддя Поліщук Г.Б., судді: Змеул О.А. Шевчук О.Б.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 (судді: Крутовських В.І. - головуючий, Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.), в задоволені позовних вимог відмовлено повністю у зв`язку з неналежним способом захисту.

ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій з урахуванням письмових пояснень до неї, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.605 ЦК України, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 22.07.2014 у справі №912/1464/13 та вказує, що угода, укладена від 20.11.2013 не є мировою угодою в розумінні ст.121 ГПК України та ч.3 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", а є правочином, укладеним між двома господарюючими суб`єктами, що не суперечить положенням цивільного законодавства.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України від 11.06.2015 у зв`язку з перебуванням судді Татькова В.І. у відпустці у справі №912/3404/14 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Плюшко І.А., судді Дунаєвська Н.Г., Самусенко С.С. (доповідач).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.06.2015 касаційну скаргу у справі №912/3404/14 прийнято до провадження.

В судовому засіданні 23.06.2015 оголошено перерву до 30.06.2015.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог позовної заяви позивач просить визнати припиненим зобов`язання щодо сплати збитків (вартість насіння соняшника у кількості 12 458,861 тон, переданого на зберігання відповідно до договору складського зберігання сільськогосподарської продукції від 05.09.11 №116).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій виходили із того, що оскільки предметом спору у даній справі є визнання припиненим зобов`язання з виконання рішення господарського суду у справі №912/1141/13, то належним способом захисту прав є визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в межах справи №912/1141/13.

Колегія суддів вважає висновки господарських судів попередніх інстанцій помилковими та передчасними.

Господарськими судами встановлено, що рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 у справі №912/1141/13 вирішено стягнути з ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" на користь ПрАТ "Креатив" 60 300 139,70 грн. збитків.

Вказана сума збитків є вартістю насіння соняшника, яке ПрАТ "Креатив" передало на зберігання ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" на підставі договору складського зберігання від 05.09.2011 №116.

Суди встановили, що 29.12.2014 відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Кіровоградської області, виданого 18.09.2013 у справі №912/1141/13.

Також судами встановлено, що перед цим 20.11.2013 між ПрАТ "Креатив" та ТОВ "Докучаєвські чорноземи" укладено угоду, названу мировою, за умовами п.4.1 якої ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" зобов`язалося сплатити на користь ПрАТ "Креатив" частину боргу у сумі 48 992 777,275 грн. у строк до 28.11.2013, з урахуванням додаткової угоди №1, з призначенням платежу: оплата вартості неповернутого зі зберігання насіння соняшнику за договором складського зберігання сільськогосподарської продукції №116 від 05.09.2011.

За пунктом 4.4 угоди з моменту виконання ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" пункту 4.1 угоди, зобов`язання ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" по сплаті інших, ніж передбачені даною угодою платежів, припиняються внаслідок звільнення (прощення боргу) позивачем відповідача відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України.

Названа мировою угода не може розглядатися лише в звужених рамках виконання наказу господарського суду Кіровоградської області, виданого 18.09.2013 у справі №912/1141/13, оскільки, як встановлено судами, ця угода не затверджувалася судом, тому не є мировою угодою згідно ст.121 ГПК України.

При цьому, слід враховувати, що статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

За ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 вказаного Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Законодавець в ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України встановив, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право звернутися до суду за захистом своїх прав і законних інтересів, та визначив способи здійснення такого захисту.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (див. постанову ВСУ від 21.05.2012 у справі №6-20цс11.)

Господарськими судами попередніх інстанцій не враховано вказаних вище норм, у зв`язку з чим зроблено передчасні висновки про відсутність підстав для задоволення позову за невідповідністю пред`явленого позову встановленим законодавством способам захисту цивільних прав.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що за ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Суди встановили, що ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" перерахувало на рахунок ПрАТ "Креатив" 48 992 777,28 грн.

Позивач звертався до суду у справі №912/1141/13 із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із неврахуванням наведених вище норм та встановлених обставин, з огляду на межі перегляду справи в касаційному порядку, рішення та постанова у даній справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Суд повинен, враховуючи положення ст.ст.627-628 ЦК України, дослідити правову природу спірної угоди, звернути увагу на посилання сторонами у вказаній угоді на норми ст.605 ЦК України.

При новому розгляді цієї справи господарському суду першої інстанції слід врахувати викладене вище, належним чином дослідити правову природу угоди, укладеної між сторонами, встановити наявність/відсутність порушеного права позивача на момент розгляду справи та наявність/відсутність підстав для його захисту, врахувавши стан виконання сторонами мирової угоди від 20.11.2013 та виконавчого провадження по справі №912/1141/13.

Враховуючи наведені вище норми права суду першої інстанції слід прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 у справі № 912/3404/14 скасувати.

Справу №912/3404/14 направити на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Головуючий суддя І. Плюшко

Судді: С. Самусенко

В. Татьков