ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. справа № 911/2196/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Др. Рьодгер сервіс менеджмент», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель корона», Київська обл., с. Чубинське

про стягнення 11 230,10 гривень

за участю представників:

від позивача: Мартиненко Ю.І. (довіреність б/н від 21.05.2015)

від відповідача: Геращенко Т.Б. (доручення №12 від 01.02.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.05.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Др. Рьодгер сервіс менеджмент» (далі-ТОВ «Др. Рьодгер сервіс менеджмент»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель корона» (далі-ТОВ «Готель корона»/відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 11 230,10 грн, з яких: 6 979,00 грн заборгованості за договором про надання послуг пральні №84/336-1 від 21.01.2014 та 4 251,10 грн пені.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2015 порушено провадження у справі №911/2196/15 та призначено справу до розгляду на 02.06.2015.

В судових засіданнях 02.06.2015 та 16.06.2015 оголошувалась перерва до 16.06.2015 та 23.06.2015 відповідно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.01.2014 між ТОВ «Др. Рьодгер сервіс менеджмент» (далі-виконавець) та ТОВ «Готель корона» (далі-замовник) було укладено договір про надання послуг пральні №84/336-1 (далі-договір), відповідно до якого виконавець зобов'язався надати послуги, які включають прання, сушку, прасування і сортування всієї білизни, використовуваної замовником, а замовник зобов'язався прийняти надані послуги та оплати їх на умовах та порядку, передбачених даним договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання, і діє протягом календарного року до 31.12.2014 (п. 4.1 договору).

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов'язання виконав належним чином, надавши протягом січня-серпня 2014 року послуги з прання, сушки, прасування і сортування всієї білизни, використовуваної замовником, загальною вартістю 64 263,10 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №36 від 15.01.2014 на суму 2 585,05 грн,

- №102 від 30.01.2014 на суму 2 613,78 грн,

- №181 від 14.02.2014 на суму 4 166,63 грн,

- №224 від 26.02.2014 на суму 6 113,90 грн,

- №296 від 12.03.2014 на суму 3 409,77 грн,

- №358 від 27.03.2014 на суму 3 961,23 грн,

- №458 від 11.04.2014 на суму 2 168,66 грн,

- №536 від 29.04.2014 на суму 2 476,24 грн,

- №567 від 12.05.2014 на суму 4 241,38 грн,

- №658 від 29.05.2014 на суму 3 679,72 грн,

- №715 від 12.06.2014 на суму 4 050,80 грн,

- №794 від 27.06.2014 на суму 4 235,53 грн,

- №855 від 14.07.2014 на суму 5 506,28 грн,

- №931 від 30.07.2014 на суму 5 219,37 грн,

- №990 від 13.08.2014 на суму 4 855,76 грн, а також підписом представника позивача на акті №1066 від 29.08.2014 на суму 4 979,00 грн. Копії зазначених актів містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення підприємством (позивачем) умов договору.

Водночас, як зазначає позивач, відповідач свої договірні зобов'язання в частині оплати вартості наданих послуг належним чином не виконав, сплативши лише 57 284,10 грн, внаслідок чого за ним утворилось 6 979,00 грн заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідач остаточні розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 6 979,00 грн заборгованості по оплаті вартості послуг, наданих за актами №990 від 13.08.2014, №1066 від 29.08.2014 згідно договору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що оплата за надані послуги здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця не пізніше 14 календарних днів після підписання сторонами вищезазначеного акта та отримання відповідного рахунка від виконавця.

У відповідності до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Водночас, до відзиву на позовну заяву відповідачем було надано платіжні доручення №1032 від 13.06.2015 на суму 2 000,00 грн, №1033 від 15.06.2015 на суму 4 979,00 грн, відповідно до яких в процесі розгляду справи відповідачем здійснено остаточні розрахунки за спірним договором шляхом сплати 6 979,00 грн заборгованості, у зв'язку з чим між сторонами не залишилося неврегульованих питань в частині оплати вартості наданих послуг.

У відповідності до приписів п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також строки (дати) та розміри проведених відповідачем розрахунків за договором, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 6 979,00 грн заборгованості за договором з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вказаний спір припинив своє існування в процесі розгляду справи.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати вартості наданих послуг, позивач просить суд стягнути 4 251,10 грн пені, нарахованої за періоди:

з 29.01.2014 по 05.02.2014 на 2 585,05 грн заборгованості за актом №36 від 15.01.2014,

з 13.02.2014 по 04.03.2014 на 2 613,78 грн заборгованості за актом №102 від 30.01.2014,

з 28.02.2014 по 22.06.2014 на 4 166,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 12.03.2014 по 22.06.2014 на 6 113,90 грн заборгованості за актом №224 від 26.02.2014,

з 26.03.2014 по 03.04.2014 на 3 409,77 грн заборгованості за актом №296 від 12.03.2014,

з 10.04.2014 по 06.05.2014 на 3 961,23 грн заборгованості за актом №358 від 27.03.2014,

з 25.04.2014 по 23.06.2014 на 2 168,66 грн заборгованості за актом №458 від 11.04.2014,

з 13.05.2014 по 09.07.2014 на 2 476,24 грн заборгованості за актом №536 від 29.04.2014,

з 26.05.2014 по 09.07.2014 на 4 241,38 грн заборгованості за актом №567 від 12.05.2014,

з 12.06.2014 по 09.07.2014 на 3 679,72 грн заборгованості за актом №658 від 29.05.2014,

з 26.06.2014 по 14.08.2014 на 4 050,80 грн заборгованості за актом №715 від 12.06.2014,

з 11.07.2014 по 21.08.2014 на 4 235,53 грн заборгованості за актом №794 від 27.06.2014,

з 28.07.2014 по 21.10.2014 на 5 506,28 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 13.08.2014 по 04.11.2014 на 5 219,37 грн заборгованості за актом №931 від 30.07.2014,

з 27.08.2014 по 17.11.2014 на 4 855,76 грн заборгованості за актом №990 від 13.08.2014,

з 12.09.2014 по 11.03.2015 на 4 979,00 грн заборгованості за актом №1066 від 29.08.2014.

Статтею 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за невчасну оплату виконаних робіт за даним договором замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Водночас, статтею 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 3.4 договору, оплата за надані послуги здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця не пізніше 14 календарних днів після підписання сторонами вищезазначеного акта та отримання відповідного рахунка від виконавця.

Враховуючи вищевикладені нормативні та договірні положення, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати вартості наданих послуг виникає у позивача на п'ятнадцятий день з дати підписання сторонами відповідного акта.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість, в порушення вимог вищезазначених норм Закону, позивачем не надано суду доказів, що підтверджують дату підписання відповідачем акта №1066 від 29.08.2014 на суму 4 979,00 грн, що унеможливлює встановлення судом моменту (дати, місяця, року) виникнення у відповідача обов'язку по оплаті вартості наданих послуг за означених актом у розумінні п. 3.4 договору, а відтак, моменту, з якого останній вважається таким, що прострочив у розумінні ст. 612 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснював перерахунок пені в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням здійснених відповідачем часткових розрахунків, за періоди:

з 30.01.2014 по 05.02.2014 на 2 585,05 грн заборгованості за актом №36 від 15.01.2014,

з 14.02.2014 по 04.03.2014 на 2 613,78 грн заборгованості за актом №102 від 30.01.2014,

з 01.03.2014 по 10.03.2014 на 4 166,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 11.03.2014 по 11.03.2014 на 3 666,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 12.03.2014 по 12.03.2014 на 3 166,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 13.03.2014 по 13.03.2014 на 2 666,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 14.03.2014 по 27.05.2014 на 2 166,63 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 28.05.2014 по 18.06.2014 на 2 000,00 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 19.06.2014 по 22.06.2014 на 800,00 грн заборгованості за актом №181 від 14.02.2014,

з 13.03.2014 по 18.03.2014 на 6 113,90 грн заборгованості за актом №224 від 26.02.2014,

з 19.03.2014 по 05.06.2014 на 3 000,00 грн заборгованості за актом №224 від 26.02.2014,

з 06.06.2014 по 12.06.2014 на 1 800,00 грн заборгованості за актом №224 від 26.02.2014,

з 13.06.2014 по 22.06.2014 на 600,00 грн заборгованості за актом №224 від 26.02.2014,

з 27.03.2014 по 30.03.2014 на 3 409,77 грн заборгованості за актом №296 від 12.03.2014,

з 31.03.2014 по 02.04.2014 на 2 000,00 грн заборгованості за актом №296 від 12.03.2014,

з 11.04.2014 по 23.04.2014 на 3 961,23 грн заборгованості за актом №358 від 27.03.2014,

з 24.04.2014 по 24.04.2014 на 2 461,23 грн заборгованості за актом №358 від 27.03.2014,

з 25.04.2014 по 06.05.2014 на 1 000,00 грн заборгованості за актом №358 від 27.03.2014,

з 26.04.2014 по 22.06.2014 на 2 168,66 грн заборгованості за актом №458 від 11.04.2014,

з 23.06.2014 по 23.06.2014 на 568,66 грн заборгованості за актом №458 від 11.04.2014,

з 14.05.2014 по 27.05.2014 на 2 476,24 грн заборгованості за актом №536 від 29.04.2014,

з 28.05.2014 по 23.06.2014 на 2 000,00 грн заборгованості за актом №536 від 29.04.2014,

з 24.06.2014 по 25.06.2014 на 1 368,66 грн заборгованості за актом №536 від 29.04.2014,

з 26.06.2014 по 09.07.2014 на 168,66 грн заборгованості за актом №536 від 29.04.2014,

з 27.05.2014 по 27.05.2014 на 3 241,38 грн заборгованості за актом №567 від 12.05.2014,

з 28.05.2014 по 09.07.2014 на 2 000,00 грн заборгованості за актом №567 від 12.05.2014,

з 13.06.2014 по 09.07.2014 на 3 679,72 грн заборгованості за актом №658 від 29.05.2014,

з 27.06.2014 по 10.08.2014 на 2 000,00 грн заборгованості за актом №715 від 12.06.2014,

з 11.08.2014 по 14.08.2014 на 800,00 грн заборгованості за актом №715 від 12.06.2014,

з 12.07.2014 по 10.08.2014 на 4 235,53 грн заборгованості за актом №794 від 27.06.2014,

з 11.08.2014 по 14.08.2014 на 3 035,53 грн заборгованості за актом №794 від 27.06.2014,

з 15.08.2014 по 17.08.2014 на 2 635,53 грн заборгованості за актом №794 від 27.06.2014,

з 18.08.2014 по 21.08.2014 на 835,53 грн заборгованості за актом №794 від 27.06.2014,

з 29.07.2014 по 21.08.2014 на 5 506,28 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 22.08.2014 по 07.09.2014 на 3 941,81 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 08.09.2014 по 18.09.2014 на 2 741,81 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 19.09.2014 по 19.10.2014 на 1 541,81 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 20.10.2014 по 21.10.2014 на 341,81 грн заборгованості за актом №855 від 14.07.2014,

з 14.08.2014 по 21.10.2014 на 5 219,37 грн заборгованості за актом №931 від 30.07.2014,

з 22.10.2014 по 29.10.2014 на 4 361,18 грн заборгованості за актом №931 від 30.07.2014,

з 30.10.2014 по 04.11.2014 на 1 361,18 грн заборгованості за актом №931 від 30.07.2014,

з 28.08.2014 по 04.11.2014 на 4 855,76 грн заборгованості за актом №990 від 13.08.2014,

з 05.11.2014 по 17.11.2014 на 3 816,94 грн заборгованості за актом №990 від 13.08.2014.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, перерахованої судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 1 412,74 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 4 251,10 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 412,74 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також пропорційно розміру заборгованості за договором, яка існувала на момент порушення провадження у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 611, 612, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель корона» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Др. Рьодгер сервіс менеджмент» 6 979,00 грн заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель корона» (08321, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське, вул. Бориспільська, 5, ідентифікаційний код 36229943) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Др. Рьодгер сервіс менеджмент» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 143/2 А, кім. 17, ідентифікаційний код 35534488) 1 412 (одну тисячу чотириста дванадцять) грн 74 коп. пені та 1 365 (одну тисячу триста шістдесят п'ять) грн 23 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 23.06.2015.

Суддя В.А. Ярема