РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/14950/14

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

про стягнення 25 833, 12 грн.

Головуючий суддя: Бондарчук В.В.

Судді: Смирнова Ю.М.

Мудрий С.М.

Представники:

від позивача: Гаврилюк Д.Ю.

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (далі - відповідач) про стягнення 25 833, 12 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2014 р. у справі № 910/14950/14 (суддя Блажівська О.Є.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. (колегія суддів: головуючий суддя - Михальська Ю.Б., суддя - Отрюх Б.В., суддя - Тищенко А.І.) рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2014 р. у справі № 910/14950/14 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» задоволено частково, зокрема, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Франка, буд.12; ) заборгованість у розмірі 24 949 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 21 коп. на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання № 54 () у філії - Волинське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України" м. Луцьк, МФО 303398, Одержувач коштів - Публічне акціонерне товариство "Волиньгаз".

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Франка, буд.12; ) на розрахунковий рахунок Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" № 7002 в ПАТ КБ "Надра", м. Київ, МФО 380764, , 1 764 (одну тисячу сімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 882,24 (вісімсот вісімдесят дві) грн. 24 коп. за подання до суду апеляційної скарги.

03.02.2015 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 910/14950/14 видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 р. (колегія суддів: головуючий суддя - Акулова Н.В., суддя - Гольцова Л.А., суддя - Козир Т.П.) постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. та рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2014 р. у справі № 910/14950/14 скасовано. Справу № 910/14950/14 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

25.03.2015 р. матеріали справи № 910/14950/14 надійшли до господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2015 р. справу № 910/14950/15 прийнято до провадження, судове засідання призначено на 20.04.2015 р. за участю представників сторін.

У судовому засіданні 20.04.2015 р. оголошувалась перерва до 14.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 18.05.2015 р. визначено склад суду для розгляду справи № 910/14950/14 - головуючий суддя Бондарчук В.В., суддя Смирнова Ю.М. та суддя Мудрий С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. справу № 910/14950/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі - головуючий суддя Бондарчук В.В., суддя Смирнова Ю.М. та суддя Мудрий С.М., розгляд справи призначено на 25.06.2015 р. за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 25.06.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - банк) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (далі - клієнт) було укладено договір про приймання та переказ платежів від фізичних осіб за спожитий природний газ, умовами якого передбачено, що клієнт доручає, а банк зобов'язується на умовах та в порядку, що встановлений цим договором, здійснювати приймання платежів, що надходять за спожитий природний газ від фізичних осіб з використанням прибуткових касових документів, відповідно до вимог нормативних документів Національного банку України, що регламентують порядок проведення касових операцій установами банків, в тому числі через каси своїх структурних підрозділів, філій і перераховувати ці кошти на поточні рахунки клієнта зі спеціальним режимом використання, що відкриті відповідно до постанови КМУ № 247 від 26.03.2008 року.

На виконання умов даного договору банк зобов'язується здійснювати прийом платежів на користь клієнта та перераховувати в подальшому готівкові кошти, отримані від населення за спожитий природний газ на поточні рахунки клієнта зі спеціальним режимом використання, що наведені в додатку № 3 до даного договору (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.6 договору, в строк не пізніше 2 банківських днів з дня здійснення платником платежу на користь клієнта, банк перераховує грошові кошти клієнту на його поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у відповідності з його банківськими реквізитами, вказаними в п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п.п. 2.7, 2.8 договору, банк надає клієнту інформацію про прийняті платежі у відповідності з розділом 4. Протягом 3 банківських днів з дня отримання реєстру клієнт зобов'язаний звірити суми надходжень, що перераховані банком, з даними реєстру прийнятих платежів, та у випадку виявлення розбіжностей, письмово повідомити про це банк, який в свою чергу здійснює внутрішню перевірку та письмово повідомляє клієнта щодо її результатів протягом 5 банківських днів від дня отримання письмового повідомлення від клієнта.

Договір набуває чинності з дати його укладення сторонами і діє протягом року з дати підписання цього договору. Якщо сторони за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору не ініціювали розірвання цього договору, то строк дії цього договору продовжується на кожен наступний рік на тих самих умовах (п. 10.1 договору).

Додатком № 3 до договору про приймання та переказ платежів від фізичних осіб за спожитий природний газ від 01.03.2011 р. сторони погодили перелік поточних рахунків в національній валюті зі спеціальним режимом використання, відкритих у філії - Волинське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до постанови КМУ № 247 від 26.03.2008 року.

Як стверджує позивач, відповідач, всупереч умовам договором, не перерахував отримані від населення грошові кошти за спожитий природний газ на поточні рахунки позивача зі спеціальним режимом використання, що за розрахунком позивача складає 25 328,89 грн.

На адресу відповідача позивачем направлялась претензія від 07.03.2014 року № 451/06-06, в якій останній просив виконати взяті на себе договірні зобов'язання та здійснити перерахування на рахунок позивача прийнятих від населення грошових коштів за спожитий природний газ, що підтверджується копією фіскального чеку № 2614 від 07.03.2014 р.

Відповідач листом від 21.03.2014 року № 2703/005-04 надав відповідь на зазначену вище претензію позивача, повідомивши, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 року прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року.

Листом від 22.05.2014 р. № 971/06-06 позивач повторно звернувся до відповідача, в якому просив останнього повідомити загальну суму коштів, отриманих від абонентів споживачів природного газу, який отриманий відповідачем 22.05.2014 р., що підтверджується відтиском печатки Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

Відповідач листом від 02.06.2014 р. № 6322/010-02 повідомив позивача, що станом на 22.05.2014 р. загальна заборгованість по прийнятим, але неперерахованим платежам від населення за спожитий природний газ становить:

ПАТ «ВОЛИНЬГАЗ» (м. Луцьк) - 7 292, 30 грн.;

Філія ПАТ «ВОЛИНЬГАЗ» Володимир-Волинське УГГ - 2 535, 81 грн.;

Філія ПАТ «ВОЛИНЬГАЗ» Володимир-Волинське УГГ смт. Локачі - 15 121, 10 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо перерахування отриманих від населення грошових коштів у розмірі 25 328, 89 грн. за спожитий природний газ. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 504, 23 грн. - пені.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про приймання та переказ платежів від фізичних осіб за спожитий природний газ від 01.03.2011 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 р. № 107 було віднесено Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 р. № 9 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р. включно.

Частинами 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Постановою правління Національного банку України від 10.06.2014 р. № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 р. № 45 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р. включно.

Разом з тим, відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частинами 1 та 3 статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Так, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, що зокрема не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із суті (змісту) та згідно частини 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню.

Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Відомості про ліквідацію банку опубліковано в газетах "Урядовий кур'єр" № 106 (5235) від 14.06.2014 року та "Голос України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року.

Частина 5 статті 49 Закону передбачає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач звернувся з даною позовною заявою до суду 17.07.2014 року (про що свідчить штемпель установи зв'язку на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду), тобто після прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року та після спливу 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, публікація про що була здійснена 14.06.2014 року, відтак позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відповідно суд відмовляє у їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 01.07.2015 р.

Головуючий суддя Бондарчук В.В.

Судді Смирнова Ю.М.

Мудрий С.М.