ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р.Справа № 922/2782/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Торгсервіс", м. Харків
про стягнення 20 659,68 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. № 528/22 від 31.12.2014 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Центренерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Торгсервіс" (надалі - Відповідач) заборгованості за Договором про закупівлю (поставку) товарів № 121/42 від 06.07.2012 р. в розмірі 20 659,68 грн. Витрати по сплаті судового збору Позивач просить покласти на Відповідача.

Від Позивача заяв та клопотань не надійшло. У судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вимоги ухвали суду не виконав. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (розяснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України (надалі ГПК України), не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши присутніх представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.07.2012 р. між Публічним акціонерним товариством Центренерго (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Торгсервіс (далі Постачальник) було укладено Договір № 121/42 про закупівлю (поставку) товарів (далі Договір № 121/42), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого Постачальник зобовязується поставити Покупцю Товари (ОСОБА_2), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити ОСОБА_2, що поставляється відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору № 121/42 найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки поставки та інші характеристики ОСОБА_2 зазначені в Додатку № 1 до договору.

Пунктом 1.5 Договору № 121/42 передбачено, що умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

У відповідно до п. 3.1 Договору № 121/42 Постачальник здійснює поставку ОСОБА_2 за умовами згідно Додатку до Договору.

Згідно з п. 5.3 Договору № 121/42 датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками ОСОБА_3 приймання-передачі продукції.

Відповідно до п.п. 7.1.1, 7.1.2 Договору № 121/42 Покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену ОСОБА_2; приймати поставлену ОСОБА_2 згідно з ОСОБА_3 приймання-передачі продукції.

Відповідно до Договору № 121/42 грошове зобовязання Позивача, як Покупця ОСОБА_2, обмежувалось оплатою вартості одержаної ОСОБА_2.

Додатком № 1 до вищезазначеного Договору сторони погодили, що Постачальник здійснює поставку ОСОБА_2 залізницею (автомобільним транспортом) на умовах поставки DDP (Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС), відповідно до Правил Інкотермс 2000 за реквізитами вантажоотримувачів: Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС ПАТ Центренерго.

На виконання умов Договору № 121/42 у період з серпня 2012 р. по грудень місяці 2012 р. зі станції відправлення Константинівка Донецької залізниці Відповідачем на імя одержувача Вуглегірська ТЕС Позивача було відправлено залізничним транспортом ОСОБА_2 Кислота сірчана покращена, що підтверджується залізничними накладними №№ 50087402, 50235175, 50503168, 51520716, 48085435, 48766760, 50757434.

Протягом серпня-вересня місяців 2012 р. зі станцій відправлення Костянтинівка Донецької залізниці та Жовті Води ІІ Придніпровської залізниці Відповідачем на імя одержувача Трипільська ТЕС Позивача було відправлено залізничним транспортом ОСОБА_2 Кислота сірчана покращена, що підтверджується залізничними накладними №№ 50087550, 47666028.

Також у період з серпня по листопад місяці 2012 р. зі станцій відправлення Костянтинівка Донецької залізниці та Жовті Води ІІ Придніпровської залізниці Відповідачем на імя одержувача Зміївська ТЕС Позивача було відправлено залізничним транспортом ОСОБА_2 Кислота сірчана покращена, що підтверджується залізничними накладними №№ 46255501, 46477097, 47253794, 47530621, 51521144, 45167020, 45460078, 45888039, 53946950, 47258850, 47393475.

Згідно із вказаними вище накладними відправниками ОСОБА_2 є Константинівський державний хімічний завод, ТОВ фірма Електропостачзбут, ДП Схід ГЗК, одержувачем Зміївська, Трипільська та Вуглегірська ТЕС Позивача, вагони-цистерни є приватною власністю Константинівського державного хімічного заводу, ТОВ Українська хіміко-енергетична компанія, ТОВ Фірма Торгсервіс.

Відправлена Відповідачем ОСОБА_2 була отримана Позивачем, що підтверджується видатковими накладними, зокрема, № 809 від 07.08.2012 р., № 815 від 11.08.2012 р., № 846 від 16.08.2012 р., № 921 від 06.09.2012 р., № 1146 від 27.10.2012 р., № 1219 від 09.11.2012 р., № 1461 від 20.12.2012 р., № 810 від 07.08.2012 р., № 933 від 10.09.2012 р., № 773 від 01.08.2012 р., № 791 від 07.08.2012 р., № 881 від 29.08.2012 р., № 916 від 06.09.2012 р., № 922 від 06.09.2012 р., № 996 від 25.09.2012 р., № 1032 від 03.10.2012 р., № 1066 від 15.10.2012 р., № 1145 від 24.10.2012 р., № 1293 від 22.11.2012 р., № 1305 від 26.11.2012 р., а також ОСОБА_3 приймання-передачі продукції, зокрема, № 4 від 10.08.2012 р., № 5 від 14.08.2012 р., № 6 від 20.08.2012 р., № 9 від 10.09.2012 р., № 14 від 01.11.2012 р., № 15 від 13.11.2012 р., № 19 від 24.12.2012 р., № 3 від 13.08.2012 р., № 11 від 17.09.2012 р., № 1 від 05.08.2012 р., № 2 від 11.08.2012 р., № 7 від 04.09.2012 р., № 8 від 11.09.2012 р., № 10 від 09.09.2012 р., № 11 від 02.10.2012 р., № 12 від 08.10.2012 р., № 13 від 19.10.2012 р., № 13 від 26.10.2012 р., № 17 від 27.11.2012 р., № 18 від 30.11.2012 р.

Після прибуття ОСОБА_2 на адресу Зміївської, Трипільської та Вуглегірської ТЕС Позивача, останні на виконання своїх обовязків одержувача вантажу, що передбачені п.п. 35, 46 Статуту залізниць України, здійснили приймання, повне вивантаження (злиття) ОСОБА_2 із залізничних вагонів-цистерн Відповідача.

Відповідно до Договору № 121/42 та терміну DDP Правил Інкотермс 2000 зобов'язання по поставці ОСОБА_2 залізницею на адресу ТЕС Позивача покладено саме на Відповідача. Відповідно, Відповідач повинен був вжити усіх заходів щодо організації та оплати провізної плати за повернення приватних вагонів-цистерн після вивантаження власникам, чого зроблено не було.

У зв'язку з чим Позивач, після вивантаження ОСОБА_2, повернув власникам порожні вагони-цистерни за залізничними накладними №№ 50221878, 50441419, 50567452, 51686467, 48381651, 48921100, 51003432, 34577619, 32035693, 44456374, 44553816, 44872240, 44975464, 44946929, 43271220, 43354497, 43519206, 43626712, 44046118, 44093144 (копії додаються), у яких зазначено відправником Зміївську, Трипільську та Вуглегірську ТЕС, одержувачем Константинівський державний хімічний завод, ТОВ фірма Електропостачзбут, ДП Схід ГЗК, та у графі 20 зазначена наступна інформація: Вагони-цистерни, що перевозяться на своїх осях. Порожній власний вагон з-під кислоти сірчаної. Власник: ТОВ Фірма Торгсервіс, Константинівський державний хімічний завод, ТОВ Українська хіміко-енергетична компанія.

Між Статутним територіально-галузевим об'єднанням Південна залізниця та Позивачем в особі Зміївської ТЕС укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 2267 від 10.02.2010 р., між Державним територіально-галузевим об'єднанням Південно-Західна залізниця та Позивачем в особі Трипільської ТЕС укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 2036103 від 18.05.2010 р., а також між Державним підприємством Донецька залізниця і Позивачем в особі Вуглегірської ТЕС укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 412/807 (15/1) від 07.01.2010 р. із додатковими угодами до перелічених договорів.

Відповідно до записів у графі 34 залізничних накладних №№ 50221878, 50441419, 50567452, 51686467, 48381651, 48921100, 51003432, 34577619, 32035693, 44456374, 44553816, 44872240, 44975464, 44946929, 43271220, 43354497, 43519206, 43626712, 44046118, 44093144, Переліків ТехПД-1 № 207 від 11.08.2012 р., № 285 від 15.08.2012 р., № 229 від 18.08.2012 р., № 302 від 10.09.2012 р., № 376 від 04.11.2012 р., № 264 від 13.11.2012 р., № 264 від 26.12.2012 р. Донецької залізниці про списання та облік коштів на особовому рахунку, Переліків ЄТехПД № 1308 від 13.08.2012 р., № 1609 від 16.09.2012 р. Південно-західної залізниці про списання та облік коштів на особовому рахунку та Довідок Харківської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці про рух коштів на особовому рахунку за період з серпня по листопад місяці 2012 р., за повернення порожніх власних вагонів-цистерн за вищезазначеними накладними до їх власника Позивачем сплачено залізниці провізну плату у загальному розмірі 20 659,68 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 2.7 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644 та зареєстровано в Мінюсті України 24.11.2000 р. за № 864/5085, на кожного платника розрахунковий підрозділ складає перелік документів, які включені до розрахунку за звітну добу щодо відправлення, видачі вантажів і додаткових зборів у двох примірниках. Перший примірник переліку після прийняття вантажу до перевезення (або видачі) надається платнику через залізничну станцію. Другий примірник переліку залишається в справах розрахункового підрозділу.

Абз. 4 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачено, що у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

При цьому слід зазначити, що перебування чужих порожніх цистерн перешкоджає здійсненню належним чином господарської діяльності, що є порушенням права суб'єкта господарювання.

Внаслідок здійснення Відповідачем постачання ОСОБА_2 згідно із Договором № 121/42 у власних (приватних) вагонах-цистернах, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС та Вуглегірська ТЕС Позивача змушені були відправити дані цистерни їх власникам у звязку з чим понесли витрати у вигляді сплатили залізниці провізної плати за таке повернення у загальному розмірі 20 659,68 грн. з ПДВ, які відповідно до терміну DDP Правил Інкотермс-2000 покладаються на Відповідача.

Відносини щодо перевезення вантажу залізничним транспортом виникли у зв'язку з укладенням Договору № 121/42 саме для Відповідача, оскільки згідно з п. 4 Додатку № 1 до Договору Постачальник (Відповідач) зобов'язаний поставити Покупцеві (Позивачу) на умовах цього Договору ОСОБА_2 залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2000 р..

Відповідно до обставин справи витрати Позивача у розмірі 20 659,68 грн. виникли на виконання умов Договору № 121/42 Відповідачем у звязку з укладенням вантажовідправниками Відповідача договорів перевезення ОСОБА_2 залізничним транспортом (накладні). Тобто, Позивач поніс витрати, повязані з залізничним транспортом Відповідача, яким було поставлено ОСОБА_2 на ТЕС та відносно якого Позивач не має жодних договірних відносин (оренда, тощо) з його власниками.

Згідно умов Договору № 121/42 та умов DDP Правил Інкотермс 2000 р., саме Відповідач має організувати та оплатити перевезення ОСОБА_2 у вагонах-цистернах на адресу Позивача та наступне їх повернення власнику після вивантаження ОСОБА_2 Покупцем.

Відповідно до п. а) ст. А.3 терміну DDP Правил Інкотермс-2000 продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Якщо конкретної точки поставки не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати точку в межах названого місця призначення, яка найбільш задовольняє його цілям.

Відповідно до ст. А.6 терміну DDP Правил Інкотермс-2000 продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.6, додатково до витрат, що випливають із статті А.3 "а", нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.

Таким чином, статтями А.3., А.6. терміну DDP Правил Інкотермс-2000 на продавця покладений обов'язок за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення та додатково до витрат, що випливають із статті А.3 "а", нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.

Згідно зі ст. В.6 терміну DDP Правил Інкотермс-2000, покупець зобов'язаний сплатити всі витрати, пов'язані з товаром, із моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4.

Відповідно до ст. А.4 терміну DDP Правил Інкотермс-2000, продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

У розумінні ст. В.6 терміну DDP Правил Інкотермс-2000 витрати пов'язані з товаром, які покладаються на Покупця з моменту здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4 є витрати, що пов'язані, зокрема, з розвантаженням товару та подальшого його транспортування.

Одночасно з цим, як вбачається з п. а ст. Б.3. розділу Б Обов'язки покупця терміну DDP Правил Інкотермс-2000, у Покупця відсутні зобов'язання з договору перевезення.

Договором № 121/42 не передбачено умови про те, що на Позивача покладається обов'язок по поверненню, після вивантаження, порожніх вагонів-цистерн їх власнику, так само не передбачено й умови про покладення на Позивача витрат по сплаті залізничного тарифу (провізної плати) за повернення порожніх вагонів-цистерн власнику.

Відповідно до умов Договору № 121/42 грошове зобовязання Позивача, як Покупця ОСОБА_2, обмежувалось оплатою вартості одержаної ОСОБА_2.

Відповідач своїми діями спричинив Позивачу збитки у вигляді додаткових витрат по сплаті залізничного тарифу (провізна плата), у зв'язку з необхідністю повернення власних порожніх вагонів-цистерн, та ці дії є такими, що порушують установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності.

Враховуючи те, що Позивач по Договору № 121/42 не мав жодних договірних відносин, зобовязань з поставки товару на ТЕС залізничним транспортом та не зобовязаний нести жодних витрат з такої поставки та залізничного перевезення, на адресу Відповідача було направлено вимоги від 29.01.2015 р. № 8-08/439, від 11.03.2015 р. № 10-1103, від 24.03.2015 р. № 271-1491 про компенсацію грошових коштів за повернення порожніх вагонів-цистерн власникам. Однак, Відповідач дані витрати Позивачу не компенсував. У відповідь надіслав листи № 3/04-15 та № 3/04-16 від 03.04.2015 р. про відмову у задоволені вимог Позивача.

Загальна сума понесених та не компенсованих витрат Позивача згідно Договору № 121/42, повязані з перевезенням (поверненням) порожніх вагонів-цистерн після вивантаження власникам, становить 20 659,68 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків виникають з договорів та інші правочини. Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649,651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюються або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт спричинення позивачу збитків, внаслідок понесення додаткових витрат на сплату залізниці тарифу за повернення порожніх цистерн у вищезазначеному розмірі, підтверджений наявними у справі документами, які є належними доказами, також доведена матеріалами справи вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та спричиненням збитку і відповідачем не вжито заходів по зменшенню збитків, натомість своєчасне повернення порожніх цистерн позивачем мінімалізувало додаткові витрати по їх зберіганню.

Дана правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду від 24.02.2015 року по справі № 910/15966/14.

Згідно із статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Торгсервіс» (61195, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ) витрати згідно Договору № 121/42 про закупівлю (поставку) товарів від 06.07.2012 р. у загальній сумі 20 659,68 грн., а також суму судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.06.2015 р.

Суддя ОСОБА_4