РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015Справа №910/1567/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ТАРА»

2) Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України

3) Державної фітосанітарної інспекції Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Компанія ATEM USA LLC

про стягнення збитків

Головуючий суддя: Бондарчук В.В.

Судді: Нечай О.В.

Спичак О.М.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: Крючков В.О.;

від відповідача-2: Євтушик В.О.;

від відповідача-3: Блощинська Ю.А., Щербюк О.Ю.

від третьої особи: Коваленко Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ТАРА» (далі - відповідач-1), Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України (далі - відповідач-2), Державної фітосанітарної інспекції Волинської області (далі - відповідач-3) про стягнення солідарно з відповідачів збитків у розмірі 650 500, 53 грн., які складаються із:

- витрат на транспортуван ня партії за коносаментом ODS001358 - 86 922 гривень;

- транспортування пар тії за коносаментом ODS001405 - 43 180,44 гривень;

- транспортування партії за коносаментом ODS001408 - 43 106,38 гривень;

- транспортування партії за ко носаментом ODS001375 - 43 333 гривень;

- транспортування партії за коноса ментом QDS001372 - 43 353 гривень;

- транспортування партії за коносамен том ODS001386 - 43 132, 40 гривень;

- транспортування партії за коносаментом ODS001377 - 43 492 гривень; ODS001428 - 43 236,38 гривень;

- транспортування партії за коносаментом ODS001383 - 43 245,67 гривень;

- транспортування пар тії за коносаментом ODS001410 - 43 233,87 гривень;

- транспортування партії за коносаментом ODS001412 - 43 386,79 гривень;

- транспортування партії за ко носаментом ODS001437 - 43 217,50 гривень;

- транспортування партії за коно саментом ODS001411 - 43 384,15 гривень;

- транспортування партії за коноса ментом ODS001415 - 44 276,95 гривень.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.01.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.02.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

10.02.2015 р. через загальний відділ діловодства суду відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що твердження позивача про нездійснення контролю за дотриманням карантинного режиму Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України є необґрунтованими та безпідставними, оскільки марковані дерев'яні піддони переміщуються територією України без супроводження карантинним сертифікатом і не підлягають фітосанітарному контролю.

11.02.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-3 подав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що є підстави вважати, що піддони з маркуванням: 04026 (походження - Волинська область), 01001, 01020, (походження - Київська область) були піддані зараженню комахами - шкідниками в період зберігання та/або переміщення з моменту накопичення в м. Київ до моменту до моменту експорту з м. Одеса, м. Іллічівськ, м. Києва або в процесі транспортування до США. Також зазначив, що Державна фітосанітарна інспекція Волинської області не несе відповідальності за дерев'яний пакувальний матеріал, який переміщувався за межі країни у контейнерах, оскільки звернень, щодо проведення відповідного фітосанітарного контролю не надходило і такий контроль Державною фітосанітарною інспекцією Волинської області не здійснювався.

12.02.2015 р. представник відповідача-1 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що поставлений останнім товар для Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ» повністю відповідав вимогам, вказаним в договорі поставки № 22-05/13 від 22.05.2013 р., а також відповідним ГОСТам.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

13.02.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник Компанії ATEM USA LLC (Лос-Анджелес, Каліфорнія, США) подав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, обґрунтовуючи тим, що 01.07.2014 р. між Компанією ATEM USA LLC та Товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ» укладено договір № ЕХ 01071, предметом якого була поставка керамічної плитки. Саме під час поставок товару за даним договором були встановлені факти порушення відповідачами своїх законних обов'язків. Так в результаті недбалості відповідачса-2 та відповідача-3 було видано карантинні сертифікати, які підтвердили факт відсутності шкідників, тобто неправдивий факт, в результат чого позивач поставляв компанії ATEM USA LLC із неналежним упакуванням тобто на заражених шкідниками піддонах. Таким чином компанія ATEM USA LLC не отримала більше ніж 71 партію товару, а також вимушена була сплачувати ціну додаткових перевірок, штрафних санкцій ATEM USA LLС, тому просить суд залучати до участі у справі Компанію ATEM USA LLC (Лос-Анджелес, Каліфорнія, США) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

17.02.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ТАРА», Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної фітосанітарної інспекції Волинської області на користь позивача збитків у розмірі 1 381 576, 33 грн.

12.03.2015 р. представник позивача через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ТАРА», Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної фітосанітарної інспекції Волинської області на користь позивача збитків у розмірі 5 881 313, 09 грн.

Суд визнав подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

12.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів 5 881 313, 09 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. залучено до участі у справі Компанію ATEM USA LLC (Лос-Анджелес, Каліфорнія, США) третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та призначено колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням голови господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. визначено склад суду для розгляду справи № 910/1567/15-г - Бондарчук В.В. (головуючий суддя), судді: Нечай О.В., Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. справу № 910/1567/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі - Бондарчук В.В. (головуючий суддя), судді: Нечай О.В. і Спичак О.М., розгляд справи призначено на 16.04.2015 р. за участю представників сторін.

18.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-2 подав доповнення до відзиву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача, що 17 контейнерів затримано аграрною службою США з причини наявності шкідливих комах, документально не підтверджуються.

18.03.2015 р. представник відповідача-3 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про витребування документів, в якому просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ» ідентифікаційний код: 24930146; 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 19), наступні первинні та товаросупровідні документи згідно яких дерев'яний пакувальний матеріал придбавався, транспортувався територією України та вивозився за її межі, а саме:

- оригінали повідомлень про екстрені заходи;

- накладні на придбання піддонів у TOB «Еко-Тара»;

- товарно-транспортні накладні на перевезення піддонів по території України та за її межами;

- вантажномитні декларації;

- коносаменти;

- товаросупровідні документи, на яких засвідчується факт здійснення фітосанітарного контролю у вигляді відбитка штампа «Вивезення з України дозволено»;

- первинні документи, що підтверджують затримку транспортних засобів з зазначенням місця, причин та обставин;

- первинні документи, які підтверджують неможливість проведення ввезення або повернення вантажу;

- первинні документи, які підтверджують необхідність сплати штрафних санкцій та сплату за додаткові перевірки суднохідної лінії та підтверджуючих платіжних доручень про їх сплату;

- докази щодо сплати збитків позивачем для Компанія ATEM USA LLC

08.04.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-2 подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що відсутні будь-які незаконні рішення, дія чи бездіяльність Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, які могли завдати майнової шкоди позивачеві.

16.04.2015 р. представник відповідача-3 через загальний відділ діловодства суду подав доповнення до відзиву, в яких пояснює, що в контейнері САІU 3111951 (коносамент ОDS 001412) були завантажені піддони як із маркуванням UА 04026 НТ, так із маркуванням UА 24021 НТ, відповідач-3 не проводив фітосанітарний контроль із маркуванням UА 24021 НТ.

У судовому засіданні 16.04.2015 р. представник відповідача-1 надав письмові пояснення, в яких зазначає, що припущення позивача про те, що зараження піддонів відбулося до їх поставки та до проходження фітосанітарного контролю не доведено належними та допустимими доказами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2015 р. продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та оголошено перерву у судовому засіданні до 14.05.2015 р.

14.05.2015 р. судове засідання не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. та судді Спичака О.М. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. призначено судове засідання на 18.06.2015 р. у зв'язку із виходом з лікарняного судді Нечая О.В. та судді Спичака О.М.

Розглянувши подане 18.03.2015 р. відповідачем-3 клопотання про витребування доказів, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: - який доказ витребовується; - обставини, що перешкоджають його наданню; - підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; - обставини, які може підтвердити цей доказ.

Оскільки відповідач-3 не зазначив, які обставини може підтвердити цей доказ, відповідно суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання про витребування доказів.

У даному судовому засіданні представники відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

Представник третьої особи просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Представники позивача у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.06.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ТАРА» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-ІНВЕСТ» (покупець) укладений договір поставки №22-05/13, за умовами якого продавець зобов'язується поставити дошку перетином 150*50 мм та піддони дерев`яні розміром 800х1200, а позивач зобов'язався приймати та вчасно сплачувати за товар.

Згідно пункту 3.1 договору, якість товару повинна відповідати вимогам ГОСТ 8486-86 "Пиломатеріали хвойних порід. Технічні умови"; ГОСТ 2695-83 "Пиломатеріали листяних порід. Технічні умови"; ГОСТ 9557-87 "Піддон плоский дерев'яний розміром 800*1200. Технічні умови" і засвідчуватись сертифікатом продавця.

Відповідно до умов пункту 5.1. договору, ціна товару, що поставляється зазначається у специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною договору. Датою поставки вважається дата підписання прибуткової накладної на товар.

Пунктом 10.1 договору, право власності, всі ризики загибелі, пошкодження товару переходять від продавця до покупця в момент передачі товару на складі покупця та підписання сторонами прибуткових накладних відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 12.1 договору, товар приймається на підставі видаткової накладної та у відповідності з сертифікатом якості, виписаним продавцем.

За умовами пункту 12.2. договору, строк для пред'явлення претензій щодо асортименту, кількості та якості товару становить 20 календарних днів з дня поставки. Днем поставки вважати день підписання покупцем прибуткових накладних. По закінченню даного строку товар вважається прийнятим покупцем.

Згідно п. 12.3 договору, товар вважається зданим продавцем та прийнятим покупцем за якістю - згідно з сертифікатом якості, виданим продавцем; за кількістю - згідно з рахунком-фактурою та видатковою накладною.

Відповідно до пункту 12.4. договору, приймання товару за якістю проводиться покупцем відповідно до інструкції №№П-6 і П-7, затверджених постановами Держарбітражу від 15.06.1965 і 25.04.1966.

Як стверджує позивач, відповідачем-1 було здійснено поставку дерев'яних піддонів на підставі укладеного договору поставки №22-05/13 та передано карантинні сертифікати, акти знезараження піддонів, які були видані відповідачем-3, що підтверджують знезараження піддонів та їх відповідність фітосанітарним нормам.

На виконання вимог Закону України "Про карантинні рослини" щодо засвідчення фітосанітарного стану об'єктів регулювання, що переміщуються територією України, позивачем отримано у Державної фітосанітарної інспекції Волинської області карантинні сертифікати:

- №75/04-068/КК-065837 від 22.08.2014 дійсний до 04.09.2014 про дозвіл на вивезення до ТОВ "РМ-Інвест" м. Київ, вул. Жилянська, 19 дерев'яних піддонів марковані UA 04026 HT загальною кількістю 740 шт., акт контролю №75/04-068/006842-В від 21.08.2014 р., акт проведення термічного знезараження дерев'яних піддонів №62 від 22.08.2014 р.;

- №75/04-053/ВК-306107 від 18.09.2014 дійсний до 01.10.2014 про дозвіл на вивезення до ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" м. Київ, вул. Жилянська, 19 дерев'яних піддонів марковані « 4415» загальною кількістю 740 шт., акт контролю №75/04-068/007586-В від 17.09.2014 р., акт проведення термічного знезараження дерев'яних піддонів №75 від 18.09.2014 р.;

- №75/04-053/ВК-306096 від 15.09.2014 дійсний до 28.09.2014 про дозвіл на вивезення до ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" м. Київ, вул. Жилянська, 19 дерев'яних піддонів марковані UA 04026 HT загальною кількістю 740 шт., акт контролю №75/04-068/007586-В від 17.09.2014 р., акт проведення термічного знезараження дерев'яних піддонів №75 від 18.09.2014 р.

Вказані сертифікати містять інформацію про те, що в піддонах дерев'яних, регульованих шкідливих організмів не виявлено.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що партії товару не пройшли митний контроль США з причин знаходження у піддонах, на яких стояв товар, комах, останні були недопущені для ввезення на територію США, що спричинило збитки для позивача у формі витрат на оплату послуг з транспортування вантажу до США вартістю 650 500,53 грн., які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, позивач зазначає, що третьою особою як контрагентом позивача, було виставлено рахунки на оплату штрафних санкцій за простій контейнерів із товаром на загальну суму 1 185 466,77 грн., а також позивач відмовився від партії товару, яка не пройшла контроль, з метою уникнення витрат на реекспорт, вартість якої становить 4 045 345,79 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути збитки у формі витрат на оплату послуг з транспортування вантажу до США вартістю 650 500,53 грн., які були понесені позивачем на підставі наступних коносаментів:

- ODS001358 на суму 86 922 гривень;

- ODS001405 на суму 43 180,44 гривень;

- ODS001408 на суму 43 106,38 гривень;

- ODS001375 на суму 43 333 гривень;

- QDS001372 на суму 43 353 гривень;

- ODS001386 на суму 43 132, 40 гривень;

- ODS001377 на суму 43 492 гривень;

- ODS001428 на суму 43 236,38 гривень;

- ODS001383 на суму 43 245,67 гривень;

- ODS001410 на суму 43 233,87 гривень;

- ODS001412 на суму 43 386,79 гривень;

- ODS001437 на суму 43 217,50 гривень;

- ODS001411 на суму 43 384,15 гривень;

- ODS001415 на суму 44 276,95 гривень.

Суд відзначає, що позивач не надав суду докази існування вищевказаних коносаментів з вказаними номерами, на підставі яких позивачем начебто були понесені витрати, водночас, долучені позивачем до матеріалів справи коносаменти містять інші номера, зокрема:

- ODS000000722 на суму 86 922,00 гривень;

- ODS000000760 на суму 43 353,00 гривень;

- ODS000000762 на суму 43 333,00 гривень;

- ODS000000763 на суму 43 492,00 гривень;

- QDS000000908 на суму 44 276,95 гривень;

- ODS000000822 на суму 43 245,67 гривень;

- ODS000000824 на суму 43 180,44 гривень;

- ODS000000823 на суму 43 132,40 гривень;

- ODS000000826 на суму 43 106,38 гривень;

- ODS000000863 на суму 43 217,50 гривень;

- ODS000000877 на суму 43 384,15 гривень;

- ODS000000879 на суму 43 386,79 гривень;

- ODS000000876 на суму 43 233,87 гривень;

- ODS000000856 на суму 43 236,38 гривень

При цьому, зі змісту вказаних коносаментів вбачається, що предметом надання послуг з перевезення виступали: - доставка вантажу за межами України, - ТЕП та доставка вантажу в межах України, - страхування вантажу.

Відповідно до 2 розділу Фітосанітарних правил, термообробка (HT) - процес, під час якого пакувальний матеріал або лісопродукція нагрівається до температури по всій товщині деревини (включаючи серцевину) як мінімум до +56 °C не менше 30 хвилин та позначається кодом HT.

Згідно розділу 3 Фітосанітарних правил, виробництво та маркування дерев'яного пакувального матеріалу на території України здійснюють особи, що включені до загальнодержавного реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу (далі - Реєстр), який веде Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України. Особи, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу, повинні мати: сушильні камери для термообробки деревини та дерев'яного пакувального матеріалу та місця, обладнані для проведення знезараження (фумігації) (MB); печі або обладнання для знищення деревини або дерев'яного пакувального матеріалу, зараженого шкідливими організмами.

Для включення до Реєстру особа надає до територіального органу Держветфітослужби України (Головної державної фітосанітарної інспекції, державної фітосанітарної інспекції Автономної Республіки Крим, державних фітосанітарних інспекцій в областях) за місцезнаходженням (місцем проживання) заяву на включення до загальнодержавного реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу.

Кожній особі, яка включена до Реєстру, Держветфітослужба України присвоює персональний п'ятизначний код та видає посвідчення про реєстрацію особи, яка здійснює господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу, згідно з додатком 2 до цих Фітосанітарних правил (далі - Посвідчення).

Кожна особа, яка включена до Реєстру згідно з присвоєним їй персональним п'ятизначним кодом, виготовляє штамп для маркування відповідно до вимог пунктів 5.11 та 5.14 глави 5 цих Фітосанітарних правил.

В п. 8 вказаних сертифікатах зазначено, що установлюються такі умови при відправленні, одержанні та використанні під карантинного вантажу: використовувати під контролем Головної державної фітосанітарної інспекції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про карантин рослин", карантинний сертифікат - документ, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, та засвідчує фітосанітарний стан об'єктів регулювання, що вивозяться та/або ввозяться у карантинну зону, транспортуються територією України.

Сертифікати не мають дефектів форми та змісту і відповідають вимогам ст. 29 Закону України "Про карантин рослин", що не спростовано належними та допустимими доказами.

Пунктом 25 "Порядку проведення огляду, обстеження, аналізу, фумігації (знезараження) та інспектування (оформлення фітосанітарного та карантинного сертифікатів) об'єктів регулювання у сфері карантину рослин", затвердженого постановою КМУ №705 від 12.05.2007 "Про деякі питання реалізації Закону України "Про карантин рослин" визначено строк дії карантинного сертифіката - 14 діб.

Тобто карантинний сертифікат засвідчує фітосанітарний стан товару тільки протягом терміну його дії, а саме 14 діб з моменту його видачі. По завершенню терміну дії карантинного сертифіката Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України не можуть засвідчити фітосанітарний стан товару без проведення повторної фітосанітарної сертифікації.

Вивезення за межі території України дерев'яного пакувального матеріалу у вигляді партії товару здійснюється у супроводі фітосанітарного сертифіката.

Дерев'яний пакувальний матеріал у вигляді партії товару вивозиться за межі України за наявності маркування (п.п. 4.8, 4.9 наказу Міністерства аграрної політики від 22.12.2005 №731 "Про затвердження Фітосанітарних правил ввезення з-за кордону, перевезення в межах країни, експорту та виробництва дерев'яного пакувального матеріалу").

Відповідно до п.п. 4.1- 4.3 фітосанітарних правил, маркований дерев'яний пакувальний матеріал, який супроводжує будь-який вантаж, не супроводжується документами дозвільного характеру у сфері карантину рослин, крім випадків, якщо країна призначення не виставляє інших умов.

У разі відсутності маркування на дерев'яному пакувальному матеріалі, виявлення у маркованому дерев'яному пакувальному матеріалі шкідливих організмів у живому стані або личинкових отворів діаметром більше 3 мм, утворених регульованими шкідливими організмами (зокрема вусачами роду Monochamus), він підлягає огляду, фітосанітарній експертизі, проведенню маркування або повторного маркування, а у випадках неможливості проведення зазначених заходів - знищенню під контролем фітосанітарного інспектора або при ввезенні в Україну такого пакувального матеріалу - поверненню в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04.05.2012 №257 затверджено положення про Головну державну фітосанітарну інспекцію, державні інспекції в Автономній Республіці Крим, областях.

Відповідно до п. 4.6.4 наказу, фітосанітарні інспекції здійснюють державний контроль за: дотриманням карантинного режиму і проведенням заходів із карантину рослин при вирощуванні, заготівлі, вивезенні, ввезенні, транспортуванні, зберіганні, переробці, реалізації та використанні об'єктів регулювання;використанням біологічних контрольних організмів; дотриманням регламентів застосування пестицидів і агрохімікатів (тільки регуляторів росту рослин), відповідністю вимогам сертифікатів якості засобів захисту рослин, які ввозяться на територію України, вмістом у сільськогосподарській продукції та сировині рослинного походження залишкової кількості пестицидів, агрохімікатів та важких металів; дотриманням регламентів зберігання, транспортування, торгівлі та застосування засобів захисту рослин; оптовою та роздрібною торгівлею засобами захисту рослин; проведенням підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та громадянами нагляду за фітосанітарним станом рослин сільськогосподарського та іншого призначення, багаторічних і лісових насаджень, дерев, чагарників, рослинності закритого ґрунту, місць зберігання та переробки продукції рослинного походження, а також захистом їх від шкідливих організмів, додержанням технологій та регламентів застосування і торгівлі засобами захисту рослин; вмістом залишкової кількості пестицидів, агрохімікатів та важких металів у поверхневих водах, призначених для сільськогосподарських потреб, ґрунті на землях сільськогосподарського призначення, а також у сільськогосподарській продукції та сировині рослинного походження; проведенням профілактичних та винищувальних заходів щодо боротьби зі шкідниками у місцях зберігання запасів продукції рослинного походження; дотриманням вимог законодавства щодо забезпечення належної якості та безпеки засобів захисту рослин (пестицидів та агрохімікатів), у тому числі діючих речовин.

Відповідно до п. 4.13 вказаного положення, фітосанітарні інспекції видають фітосанітарні сертифікати, фітосанітарні сертифікати на реекспорт та карантинні сертифікати на рослини, продукти рослинного походження та інші об'єкти регулювання.

Позивач зазначив, що на підставі договору №EX 010714 від 01.07.2014, експортував товар до США та починаючи з липня 2014 року товар не проходив перевірку Американською службою фітосанітарного контролю у зв'язку із виявленням у піддонах шкідників, що стало підставою для реекспорту контейнерів із товаром.

Так, позивач зазначає, що при завантаженні контейнерів за коносаментами ODS001358, ODS001405, ODS001408, ODS001375, QDS001372, ODS001386, ODS001377, ODS001428, ODS001383, ODS001410, ODS001412, ODS001437, ODS001411, ODS001415, було використано піддони, що супроводжувалися карантинними сертифікатами, тобто піддони із маркуванням UA-24021-HT. Додатково, при завантаженні контейнерів позивачем було складено експортні протоколи, які долучені до матеріалів справи та які також містять інформацію про завантаження контейнерів піддонами із маркуванням UA-04026-HT та « 4415».

Судом встановлено, що згідно повідомлень про екстрені заходи Відділу захисту та карантину рослин Інспекції з охорони тварин та рослин Міністерства сільського господарства США, які видавалися останньою у період з 19.12.2014 р. по 24.12.2014 р. та долучені до матеріалів справи, в контейнерах крім піддонів з маркуванням UA-04026-HT, знаходились піддони з іншим маркуванням - UA-01001-HT, UA-24021-HT, UA-0426-HT, UA-01020-HT.

Як вбачається з матеріалів справи, фітосанітарний контроль піддонів з іншим маркуванням ніж UA-04026-HT та « 4415» відповідачем-3 не здійснювався.

З цього випливає, що спірні піддони транспортувались разом з піддонами з іншим маркуванням - UA-01001-HT, UA-24021-HT, UA-0426-HT, UA-01020-HT.

Разом з тим, термін дії карантинних сертифікатів становить 14 днів з моменту їх видачі, в той же час, Інспекція з охорони тварин та рослин Міністерства сільського господарства США встановила наявність шкідників у піддонах у період з 19.12.2014 р. по 24.12.2014 р.

Тобто, на момент виявлення шкідників у піддонах термін дії карантинних сертифікатів: №75/04-068/КК-065837 від 22.08.2014 дійсний до 04.09.2014, №75/04-053/ВК-306107 від 18.09.2014 дійсний до 01.10.2014, №75/04-053/ВК-306096 від 15.09.2014 дійсний до 28.09.2014 - закінчив свою дію, відповідно не може бути підтвердженням неправомірних та винних дій відповідачів - 2, 3.

Крім того, зі змісту вказаних карантинних сертифікатів вбачається, що дозволяється вивезення дерев'яних піддонів до ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" м. Київ, вул. Жилянська, 19, тобто виключно з місця їх виготовлення постачальником до міста Києва, водночас, з повідомлень про екстрені заходи Відділу захисту та карантину рослин Інспекції з охорони тварин та рослин Міністерства сільського господарства США вбачається, що товар, в піддонах якого були виявлені шкідники був відправлений з Одеси та Іллічівська.

Таким чином, суду у належний спосіб не доведено факту того, що саме відповідачем-1 були поставлені заражені шкідниками піддони, і таке зараження відбулося не в процесі перевезення товару з міста Києва до Одеси чи Іллічівська, або під час транспортування його до США.

Відповідно до п. 5.4 Фітосанітарних правил, з метою профілактики розповсюдження шкідливих організмів склади та інші складські приміщення і ємності, де зберігаються деревина та дерев'яний пакувальний матеріал, підлягають (не рідше одного разу на два роки) знезараженню.

Судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують належне зберігання спірних піддонів на складах самого позивача.

Згідно з частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 вказаного кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Враховуючи, що всі контейнери партії товару позивача не допущені до ввезення на територію США, за твердженням позивача, останній зазнав збитків у вигляді витрат на транспортування товару до США у розмірі 650 500,00 грн.

Однак, з таким твердженням позивача, суд не погоджується, враховуючи, що не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки та вини відповідачів, а також позивачем не надано суду доказів існування коносаментів про надання транспортних послуг, за підставі яких у позивача виникли збитки, як і не надано доказів оплати таких послуг у заявленому розміру збитків.

Щодо суми збитків у розмірі 1 085 104,35 грн. за додаткові перевірки та штрафні санкції суднохідної лінії, суд зазначає наступне.

В обґрунтування цієї заявленої суми збитків позивач посилається на акт від 05.01.2015 р., підписаний між ATEM USA LLC (покупець за договором №EX010714) та позивачем (продавець за договором №EX010714), про те, що продавцем у період до 05.01.2015 р. було поставлено 34 контейнери із товаром, що був реекспортований із причин наявності шкідників у піддонах. Покупцем було сплачено за додаткові перевірки Аграрної служби США та штрафні санкції власників контейнерів (демередж/деменшн) за вказані контейнери.

Крім того, позивач зазначає, що його контрагентом (третя особа) 20.02.2015 р. було передано для сплати ТОВ "РМ-Інвест" низку інвойсів для сплати штрафних санкцій за простій контейнерів із товаром, які не були допущені до ввезення на митну територію США з вини відповідачів.

До штрафних санкцій відноситься сплата за демередж та детеншн - санкції нараховані лінією, яка є власником контейнерів, в яких перевозиться вантаж. Відповідно до правил компанії MSC, якій належить контейнери та судна, якими доставлявся товар, контейнери можуть знаходитись в порту протягом 5 днів з дати прибуття в порт та 4 дні поза межами порту. Якщо контейнери знаходяться в порту більше 5 днів, компанія MSC нараховує за простій контейнерів у порту штрафні санкції - демередж, якщо контейнери вивезені з порту та не повернуті в порт за 4 дні нараховуються штрафні санкції - детеншн.

Відповідно до п. 4.3.3 Договору №EX010714, укладеного між позивачем та покупцем, позивач зобов'язаний компенсувати всі витрати покупця пов'язані із додатковими витратами на митне оформлення та штрафними санкціями.

При цьому, в порядку ст. 33 ГПК України, позивач не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат у розмірі 1 185 466,77 грн., а тому вони не можуть вважатися збитками та не підлягають відшкодуванню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 4 045 345,79 грн. вартості товару, який знаходився у 17 контейнерах, завантаженими спірними піддонами, від якого, як зазначає позивач, він вимушений був відмовитись, щоб не сплачувати кошти за його реекспорт, оскільки його не можна реалізувати, що не підтверджено в порядку ст. 33 ГПК України.

В якості доказів на підтвердження не можливості реалізації товару на заявлену суму, позивач надав до матеріалів справи листи про можливість придбання товару за вказаними інвойсами, які направлялись до контрагентів та відповіді-відмови від прийняття пропозиції.

При цьому, позивачем не доведено, відповідно судом не встановлено, що позивачем понесені збитки на заявлену суму, також і не встановлено що такий розмір суми є упущеною вигодою.

Відтак, заявлені до стягнення кошти, не є такими втратами позивача, які мають компенсуватись шляхом відшкодування збитків, із встановлених обставин справи не вбачається, що заявлена сума носить такий компенсаційний характер як збитки.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.06.2015 р.

Головуючий суддя Бондарчук В.В.

Судді Нечай О.В.

Спичак О.М.