РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/12577/15

За позовом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

до 1) Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 16000,00 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін :

Від позивача: Красновид Н.Л. (дов.)

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

У судовому засіданні 16.06.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (відповідач 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) про стягнення 16000,00 грн. за договором №3204/07 від 30.11.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12577/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.06.2015.

08.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - правління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області надійшли документи по справі.

10.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про припинення провадження в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Представник позивача - правління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області в судовому засіданні 10.06.2015 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в судовому засіданні 10.06.2015 позовні вимоги заперечив.

Представник відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні 10.06.2015 надав пояснення щодо клопотання про припинення провадження в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В судовому засіданні 10.06.2015 оголошено перерву до 16.06.2015.

12.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області надійшли письмові письмові пояснення на заперечення на позов.

Представник позивача - правління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області в судовому засіданні 16.06.2015 позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" та відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання 16.06.2015 не з'явились.

В судовому засіданні 16.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2007 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (охорона, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" (замовник, відповідач 1) було укладено Договір №3204/07 про охорону Службою інкасації Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою ТОВ "Партнер-Банк" (надалі - договір).

Відповідно до п. 1. розділу 1 договору, замовник передає, а охорона приймає під охорону грошові кошти і цінні папери (далі - "кошти"), що перевозяться уповноваженою особою замовника (далі - "інкасатор"), позначені у специфікації (п. 1 додатка 1 до цього договору), під час перевезення їх до визначеного замовником місця призначення (п. 5 додатка 1 до цього договору), або до зняття охорони уповноваженим представником замовника (п. 3 додатка 1 до цього договору).

Охорона коштів забезпечується силами наряду Служби інкасації, охорони грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться Державною службою охорони при МВС України.

Вид охорони встановлюється комбінований, а кількісний склад наряду Служби інкасації визначається за згодою сторін, але не менше ніж два працівники Служби інкасації на маршрут (п. 7 додатку 1 до договору).

Згідно з п. 1 розділу 2 договору, ціна охорони узгоджується протоколом договірної ціни (додаток 2 до договору).

Оплата за надані послуги охорони за договором, згідно додатків №1 та №2 здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок охорони, до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого охороною рахунку-фактури за час вказаний в п. 7 додатку №1. Акт виконаних робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченні терміну дії договору (п. 2, п. 5 розділу 2).

Відповідно до п. 1, п. 4 ст. 4.1. розділу 4 договору, охорона зобов'язана здійснювати заходи охорони, покладені на неї цим договором у межах своєї компетенції, визначений чинними законодавчими та нормативними актами; забезпечувати охорону коштів згідно із умовами договору.

Згідно із п. 3 ст. 4.2. розділу 4 договору, замовник зобов'язався здійснювати оплату і остаточний розрахунок за виконані охороною заходи охорони коштів у сумі, порядку і строки, визначені розділом 2 цього договору.

Пунктом 1 розділу 10 договору передбачено, що договір укладається строком на 3 місяці і набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Якщо за 30 днів до закінчення строків строку договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах і на той самий строк, без обмеження кількості пролонгацій.

Відповідно до додатку №1 до договору, сторонами погоджено специфікацію, визначено представників сторін та перелік місць призначення, погоджено, що згідно із графіка замовника охорона виділяє 2 співробітника охорони на маршрут: з 9.00 до 18.00 год., крім вихідних та святкових днів.

Під час дії договору відповідно до протоколів погодження вартості послуг на охорону грошових коштів та цінних паперів (додаток №2) сторонами погоджено, що ціна за здійснення охоронних заходів за цим договором становить 25,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.07.2008 - 30,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.08.2008 - 39,47 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.04.2011 - 42,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.03.2012 - 44,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.01.2013 - 48,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.08.2014 - 50,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СЛІ-000084 від 03.11.2014 для оплати послуг на суму 16000,00 грн. за листопад 2014 року та надано акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року, які отримані представником відповідача, про що свідчить відповідна відмітка на рахунку та акті.

Акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року відповідачем не підписаний.

На підтвердження надання послуг позивач надав маршрутний лист № 152 на листопад 2014 року на охорону грошових знаків та цінних паперів.

Листом вих. № 13.6.1/156 від 28.11.2014 відповідач просив позивача призупинити з 01.12.2014 надання послуг по договору № 3204/07 від 31.11.2007.

Відповідно до наказу позивача № 5623 від 28.11.2014 було припинено з 01.12.2014 надання охоронних послуг відповідачу.

Враховуючи те, що відповідачем порушено зобов'язання за договором № 3204/07 від 31.11.2007 в частині оплати наданих позивачем послуг, позивач звернувся до суду з позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (відповідач 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) про стягнення з відповідача 1 заборгованості у розмірі 16000,00 грн. за договором №3204/07 від 30.11.2007.

Відповідач 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" у судовому засіданні 10.06.2015 позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що у зв'язку із запровадженням у ПАТ "Міський комерційний банк" тимчасової адміністрації вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заявив клопотання про припинення провадження в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із тим, що спори за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Проте, суд зазначає, що правовідносини правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а тому спір у даній справі повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства в порядку підвідомчості та підсудності встановлених Господарським процесуальними кодексами України, а тому клопотання відповідача 2 задоволенню не підлягає.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем у відповідності до умов договору у листопаді 2014 року надано відповідачу 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" охоронні послуги на суму 16000,00 грн.

При цьому, позивачем на підтвердження факту надання послуг надано маршрутний лист № 152 на листопад 2014 року на охорону грошових знаків та цінних паперів та акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року, підписаний тільки з боку позивача, водночас, відповідний акт отриманий відповідачем 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача 1, заперечень щодо наданих позивачем послуг надано не було. Наведене свідчить про прийняття відповідачем 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" послуг наданих за договором на суму 16000,00 грн.

Умовами договору сторони погодили, що оплата за надані послуги охорони за договором, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СЛІ-000084 від 03.11.2014 для оплати послуг на суму 16000,00 грн. за листопад 2014 року, що отриманий уповноваженою особою відповідача 1 визначеною у додатку №1 до договору. Вказаний рахунок-фактура був повторно направлений позивачем відповідачу 1 разом із претензією вих. 13/1-1948 від 25.11.2014, що згідно із відміткою ПАТ "Міський комерційний банк" отримана 26.11.2014 (вх. №21).

Вищенаведене свідчить про настання у нього обов'язку оплати вартість послуг до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури №СЛІ-000084 від 03.11.2014.

Доказів виконання відповідачем 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" зобов'язань в частині оплати наданих послуг матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідачем 1 - ПАТ "Міський комерційний банк" порушено зобов'язання за договором №3204/07 від 30.11.2007 в частині оплати наданих позивачем робіт, заборгованість у розмірі 16000,00 грн. за вказаним договором підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в даній частині, у зв'язку з чим, задовольняє позовні вимоги про стягнення 16000,00 грн. заборгованості.

Судом враховано, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк".

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Водночас, положеннями пункту 2 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини 4 цієї статті, якою передбачено, що початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони.

З огляду на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" суд дійшов висновку, що обмеження визначені вказаним Законом у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк" не поширюються на спірні правовідносини у даній справі.

З приводу відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то у зв'язку із відсутністю заявлених матеріально-правових вимог до відповідача 2, суд дійшов висновку про відмову у позові щодо відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 33, ) на користь Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (01033, м. Київ, вул. Гайдара, 8, ) заборгованість у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу двадцять вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. У позові щодо відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 22.06.2015.

Суддя О.В. Гулевець