РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа № 910/9406/15

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс»

про стягнення 6 703 810, 00 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від прокуратури: Дергунов Д.С. за посвідченням № 004715 від 20.09.2012 р.;

від позивача: Свербиус М.Е. за довіреністю № 050/05-8006 від 16.12.2014 р.;

від відповідача: Пак П.В. за довіреністю б/н від 02.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Департаменту і економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс» (далі - відповідач) про стягнення 6 703 810, 00 грн., в тому числі 5 911 780, 00 грн. боргу зі сплати пайового внеску з урахуванням інфляційних втрат та 792 030, 00 грн. пені.

Одночасно, у позовній заяві прокурор просив суд відновити строк позовної давності щодо стягнення пені та покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору останній мав сплатити пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва. Оскільки відповідач не виконав зазначеного обов'язку у повному обсязі та у встановлені строки, прокурор в інтересах держави вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/9406/15, її розгляд призначено на 13.05.2015 р.

13.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником прокуратури подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої прокурор просить суд стягнути з відповідача 6 703 810, 00 грн., з яких 5 911 780, 00 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 792 030, 00 грн. пені.

13.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.05.2015 р. представники прокуратури та позивача підтримали заяву про уточнення позовних вимог, подану через відділ діловодства господарського суду міста Києва.

Судом прийнято означену заяву до розгляду, у зв'язку з чим позовні вимоги розглядаються в її редакції.

В судовому засіданні 13.05.2015 р. представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судовому засіданні 13.05.2015 р. представник відповідача проти позову частково заперечив, просив суд застосувати строки позовної давності, подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Суд відклав розгляд клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до встановлення фактичних обставин у справі.

В судовому засіданні 13.05.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.06.2015 р.

29.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 10.06.2015 р. представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.06.2015 р. позовні вимоги визнав частково.

При цьому, представниками учасників судового процесу в судовому засіданні 10.06.2015 р. подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/9406/15 на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2015 р. на підставі клопотання представників учасників судового процесу було продовжено строк вирішення спору на 15 днів та в судовому засіданні оголошено перерву до 23.06.15 р.

23.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - ТОВ «ІКБ-Інвест», яке за його твердженням відповідно до Договору поруки від 15.05.2015 р. виступило поручителем за зобов'язаннями відповідача перед позивачем по Договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 355 від 27.06.2012 р.

У судовому засіданні 23.06.2015 р. суд розглянув клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача та вирішив в його задоволенні відмовити.

Так, відповідно до ст. 24 ГПК України визначено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на наявність укладеного між ним та ТОВ «ІКБ-Інвест» Договору поруки, за яким ніби останній поручився за відповідача перед позивачем щодо виконання спірних у даній справі зобов'язань.

Оцінюючи вказані доводи, суд звертає увагу відповідача на те, що як наголошує Вищий господарський суд України в Інформаційному листі № 01-06/1624/2011 від 21.11.2011 р., договір поруки за змістом приписів статей 553, 554 ЦК України укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, забезпеченому порукою.

Представлений до матеріалів справи Договір позивачем, як кредитором у спірному зобов'язанні не укладався.

Крім того, прокурор та позивач заперечують проти залучення до участі у справі співвідповідача, у зв'язку з чим у суду, з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

У судовому засіданні 23.06.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати пайового внеску у створення інфраструктури м. Києва у розмірі 5 911 780, 00 грн. ( з урахуванням інфляційних втрат) відповідно до умов Договору № 355 від 27.06.2012 р.

Так, 27.06.2012 р. між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відповідачем (забудовник) було укладено Договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 355, предметом якого є (п. 1.1. Договору) сплата відповідачем пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв'язку з будівництвом житлового будинку (загальна площа квартир - 14 828, 00 кв.м.) з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально-побутового призначення (загальна площа приміщень без визначеного функціонального призначення - 1 950, 00 кв.м.) та підземним паркінгом загальною площею 5 110, 00 кв.м. по вулиці Івана Кудрі, 26 у Печерському районі міста Києва.

Розмір пайового внеску, згідно з розрахунком від 25.06.2012 р. становить 6 210,89 тис. грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору забудовник зобов'язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 6 210,89 грн. на умовах, визначених у цьому договорі.

Головне управління економіки та інвестицій за умови належного виконання орендарем своїх обов'язків, що випливають з цього договору, та дотримання під час розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт вимог чинного законодавства, зобов'язане в порядку, визначеному цим договором, видати орендареві довідку про виконання вимог пайової участі (п. 2.2.).

Відповідно до п. 3.1. Договору орендар сплачує пайовий внесок у сумі, вказаній в п. 2.1. Договору за наступним графіком: 3 726, 53 грн. в термін з липня 2012 року по червень 2013 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 28-го числа кожного місяця; в сумі 2 484, 36 грн. в термін з липня 2013 року по грудень 2013 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 28-го числа кожного місяця на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Згідно з п. 3.10. Договору сума платежу на момент здійснення оплати коригується на індекс інфляції від дати розрахунку суми пайового внеску, визначеного в п. 2.1. цього Договору і до моменту його фактичного виконання.

Відповідно до п. 3.11. Договору було визначено, що у випадку, якщо індекс інфляції є меншим 100 %, в порівнянні індексом інфляції від дати розрахунку суми пайового внеску, визначеного в п. 2.1. цього Договору, коригування суми первинного платежу не відбувається.

Пунктом 4.1. Договору його сторони визначили, що у випадку порушення зазначених в п. 3.1. Договору строків сплати пайового внеску сума платежу на момент здійснення орендарем оплати коригується на індекс інфляції з моменту розрахунку пайового внеску до моменту фактичного виконання зобов'язань по його сплаті. У випадку, якщо індекс інфляції є меншим за 100 % коригування суми первинного платежу не відбувається.

Забудовник сплачує пеню в розмірі 0, 1 % від суми заборгованості пайового внеску, зазначеного у п. 2.1. цього договору за кожен день прострочення. Пеня, що передбачена даним пунктом нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок того, що відповідач не сплачував внески належним чином у відповідності з умовами укладеного між сторонами Договору, за ним утворився борг перед позивачем в сумі 5 911 780, 00 грн., що стало підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (ч. 9 ст. 40 Закону).

Відповідно до Порядку визначення розмірів пайової участі (внеску) забудовників у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (далі - Порядок), пайова участь (внесок) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста (надалі - пайова участь) є внеском, який забудовник (інвестор) має сплатити до бюджету м. Києва без урахування ПДВ.

Пайовий внесок сплачується на підставі договору між містом (управлінням) та забудовником (інвестором). Договір на сплату пайової участі оформлюється: зокрема, при будівництві (реконструкції) будь-яких об'єктів - після надання забудовником (інвестором) документів про затвердження в установленому порядку проектної та кошторисної документації проекту, з відповідним коригуванням договору після введення об'єкта в експлуатацію, та передує оформленню дозвільних документів на будівництво (реконструкцію) в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (п. 4.6 Порядку).

Згідно п. 4.7 Порядку, пайовий внесок сплачується на підставі договору між містом (Управлінням) та забудовником (інвестором).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що законодавство встановлює обов'язок забудовника звернутися до відповідного органу з приводу укладення договору пайової участі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 3.1. укладеного між сторонами Договору було визначено, що забудовник сплачує пайовий внесок у сумі, вказаній в п. 2.1. Договору за наступним графіком: 3 726, 53 грн. в термін з липня 2012 року по червень 2013 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 28-го числа кожного місяця; в сумі 2 484, 36 грн. в термін з липня 2013 року по грудень 2013 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 28-го числа кожного місяця на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору в строки та в обсягах, які встановлені укладеним між сторонами Договором, пайові внески до міського бюджету не вніс, у зв'язку з чим за ним утворився борг в сумі 5 911 780, 00 грн., який наразі має бути стягнутий в судовому порядку.

При цьому, суд зауважує, що надані відповідачем до матеріалів справи контррозрахунки платежів за Договором суд до уваги не приймає, оскільки вони зроблені без урахуванням приписів п. 3.11 та п. 4.1. Договору щодо порядку нарахування інфляційних втрат, який погодили сторони.

У свою чергу, що стосується вимог про стягнення пені, слід відзначити наступне.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.1. Договору його сторони визначили, що забудовник сплачує пеню в розмірі 0, 1 % від суми заборгованості пайового внеску, зазначеного у п. 2.1. цього договору за кожен день прострочення. Пеня, що передбачена даним пунктом нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування.

Прокурор нарахував відповідачу пеню в розмірі 792 030, 00 грн. за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року включно.

Розглядаючи вказані вимоги, суд відзначає про їх обґрунтованість, однак при цьому звертає увагу на те, що відповідач під час розгляду справи вказав на пропуск позовної давності в частині стягнення пені.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Прокурор в прохальній частині позовної заяви просив суд відновити строк позовної давності щодо стягнення з відповідача пені, посилаючись при цьому на те, що прокуратура не була стороною Договору та з запізненням довідалась про факт існування заборгованості відповідача перед позивачем, а тому з урахуванням ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України строк позовної давності, на думку прокурора у справі, щодо стягнення пені з відповідача підлягає поновленню.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 25.03.2015 р. № 3-21гс15 прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі позивача, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду.

Оскільки в даному випадку позивач клопотання про поновлення строків позовної давності не заявляв та будучи стороною Договору знав про допущені відповідачем порушення фактично з моменту їх вчинення, то слід дійти висновку щодо безпідставності заявленого прокурором клопотання про поновлення строків позовної давності в частині вимог про стягнення пені та необхідності відмовити в позові щодо її стягнення з підстав пропуску таких строків.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки судом встановлено часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, вони задовольняються частково з огляду на наведене.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, а в іншій частині підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс» (03680, місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 37/1, корпус Б, ) на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, 36, ) на бюджетний рахунок розвитку спеціального фонду міського бюджету в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві (р/р 0001, код банку 820019, , код доходів - 24170000) заборгованість у розмірі 5 911 780 (п'ять мільйонів дев'ятсот одинадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, 36, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 8 634 (вісім тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 13 коп.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Боїнський комплекс» (03680, місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 37/1, корпус Б, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 64 445 (шістдесят чотири тисячі чотириста сорок п'ять) грн. 87 коп.

6. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2015 р.

Суддя В.С. Ломака