ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2015 р.Справа № 924/678/15
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Радчені Д.І., розглянувши матеріали

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай" с.Водяне Шполянського району, Черкаської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Городище-Агро", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 2 407 269,06 грн. заборгованості та штрафних санкцій

Представники сторін:

позивача: Мовчанюк М.М. - представник СТОВ „Урожай" за довіреністю від 22.04.2015 року

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 08.05.2015 року порушено провадження у справі №924/678/15 за позовом СТОВ "Урожай" с.Водяне Шполянського району, Черкаської області до ТОВ "Городище-Агро", с.Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2407269,06 грн., з яких 1593872,00 грн. основного боргу за отриманий товар - насіння сільськогосподарських культур, 292748,25 грн. - пені, 79693,55 грн. штрафу, 22532,53 грн. - 3% річних, 418422,73 грн. - індексу інфляції, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки №14 від 07.04.2014 р..

Про дату розгляду справи в судовому засіданні сторони повідомлені належним чином. Копії ухвал про порушення провадження у справі від 08.05.2015 р. надіслані сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення, підтвердженням чого є поштові повідомлення.

В судовому засіданні 16.06.2015р., в якому були присутніми представники обох сторін, по справі оголошувалася перерва на 02.07.2015р. для надання часу для врегулювання спору в добровільному порядку.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 02.07.2015р. наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони підтверджені поданими доказами. На виконання вимог суду надав витребувані документи.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів чи заперечень не надав, позовні вимоги по суті не оспорив, поважні причини неявки повноважного представника відповідача в судове засідання суду не повідомив. Проте в попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу визнавав та просив надати час для врегулювання спору в добровільному порядку. Щодо нарахованих штрафних санкцій - просив зменшити їх розмір, однак письмової позиції з цього приводу останнім не надано.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та те, що судом надавався час сторонам для врегулювання спору в добровільному порядку, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

07 квітня 2014 року між СТОВ "Урожай" та ТОВ "Городище-Агро" було укладено договір поставки №14, у відповідності до умов якого, Постачальник зобов'язався поставити насіння сільськогосподарських культур, очищених у митному відношені, а Покупець в свою чергу прийняти і оплатити Товар. Найменування, асортимент Товару, його кількість, ціна та термін поставки зазначаються у додатку до Договору, рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Відповідно до додатку №1 до Договору, сторони на дату укладення Договору дійшли згоди, що ціна Товару може бути збільшена продавцем для кожної партії товару у випадку збільшення офіційного курсу гривні до Євро, діючого на дату виписки рахунку фактури на відповідну партію товару відносно курсу гривні до євро, затвердженого в АТ "Прокредит банк" на дату укладення цього Договору і становив курс продажу 16,05грн. за 1євро.

Сторони, в вищезазначеному додатку до Договору, дійшли згоди, що ціна Товару, у випадку зміни Комерційного курсу на дату здійснення платежів, підлягає зміні пропорційно до зміни курсу гривні до Євро в АТ "Прокредит банк" на дату проведення розрахунку.

Відповідно до пп. 3.1, 3.2. п. 3 Додатку №1 до Договору, оплата Товару здійснюється на поточний банківський рахунок постачальника в день виписки рахунку наступним чином:

- 30% від вартості Товару - попередня оплата до 08 квітня 2014 року включно;

- 70% від вартості Товару - до 01 листопада 2014року.

На виконання умов Договору, Позивач виставив Відповідачеві рахунок №30 від 11 квітня 2014 року, в якому, зазначив загальну вартість Товару в сумі - 2 276 960,00 грн. по курсу гривні до Євро станом на 11.04.2014р. (19грн./євро).

Відповідач, в порушення обумовленого порядку та в порушення термінів оплати Товару, здійснив передоплату в сумі 683 088, 00 грн. двома частинами, а саме: 11 квітня 2014 року на суму 577 029,60 грн. та 18 липня 2014 року на суму 106 058,40 грн., яка відповідно дорівнює 30% вартості Товару, зазначеної в рахунку-фактурі №30 від 11 квітня 2014 року.

На виконання своїх зобов'язань позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар (насіння кукурудзи SUFAVOR в кількості 303 п.од. та насіння кукурудзи SUSSAN в кількості 553 п.од.) на загальну суму 2 276 960,00 грн., підтвердженням чого є товарна накладна за підписами представників сторін №80 від 14.04.2014р., довіреність на отримання товару №14 від 14.04.2014р. та ТТН №472 від 14.04.2014р.

Відповідно до п. 5.2. Договору, моментом здійснення поставки Товару є дата, зазначена в видатковій накладній на Товар. Перехід права власності на Товар відбувається в момент здійснення поставки.

Свої зобов'язання щодо оплати решти вартості отриманого у позивача товару відповідач не виконав, і станом на день подання позовної заяви до суду за ним рахується заборгованість за отриманий товар, відповідно до видаткової накладної №80 від 14.04.2014р., в сумі 1 593 872, 00 грн.

Відповідно до пункту 8.3. Договору, у випадку прострочення оплати вартості товару, Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення.

Пунктом 8.4. Договору, сторони узгодили, що за прострочення оплати вартості товару понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 8.3. цього Договору, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 5% від вартості неоплаченого та/або несвоєчасно оплаченого Товару.

Враховуючи це, через неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань позивачем нараховано до стягнення з відповідача крім суми основного боргу 292748,25 грн. - пені та 79693,55 грн. штрафу.

Крім цього, позивачем у відповідності до ст.625 ЦК України, нараховано до стягнення з відповідача 22532,53 грн. - 3% річних та 418422,73 грн. - інфляційного збільшення суми боргу.

15.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією щодо погашення боргу, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, з наявних у справі матеріалів вбачається, що 07 квітня 2014 року між СТОВ "Урожай" та ТОВ "Городище-Агро" було укладено договір поставки №14, у відповідності до умов якого, Постачальник зобов'язався поставити насіння сільськогосподарських культур, очищених у митному відношені, а Покупець в свою чергу прийняти і оплатити Товар. Найменування, асортимент Товару, його кількість, ціна та термін поставки зазначаються у додатку до Договору, рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Відповідно до додатку №1 до Договору, сторони на дату укладення Договору дійшли згоди, що ціна Товару може бути збільшена продавцем для кожної партії товару у випадку збільшення офіційного курсу гривні до Євро, діючого на дату виписки рахунку фактури на відповідну партію товару відносно курсу гривні до євро, затвердженого в АТ "Прокредит банк" на дату укладення цього Договору і становив курс продажу 16,05грн. за 1євро.

Сторони, в вищезазначеному додатку до Договору, дійшли згоди, що ціна Товару, у випадку зміни Комерційного курсу на дату здійснення платежів, підлягає зміні пропорційно до зміни курсу гривні до Євро в АТ "Прокредит банк" на дату проведення розрахунку.

Відповідно до пп. 3.1, 3.2. п. 3 Додатку №1 до Договору, оплата Товару здійснюється на поточний банківський рахунок постачальника в день виписки рахунку наступним чином:

- 30% від вартості Товару - попередня оплата до 08 квітня 2014 року включно;

- 70% від вартості Товару - до 01 листопада 2014року.

На виконання умов Договору, Позивач виставив Відповідачеві рахунок №30 від 11 квітня 2014 року, в якому, зазначив загальну вартість Товару в сумі - 2 276 960,00 грн. по курсу гривні до Євро станом на 11.04.2014р. (19грн./євро).

Статтями 525 ЦК та 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Відповідач, в порушення обумовленого порядку та в порушення термінів оплати Товару, здійснив передоплату в сумі 683 088, 00 грн. двома частинами, а саме: 11 квітня 2014 року на суму 577 029,60 грн. та 18 липня 2014 року на суму 106 058,40 грн. та відповідно дорівнює 30% вартості Товару, зазначеної в рахунку-фактурі №30 від 11 квітня 2014 року.

На виконання своїх зобов'язань позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар (насіння кукурудзи SUFAVOR в кількості 303 п.од. та насіння кукурудзи SUSSAN в кількості 553 п.од.) на загальну суму 2 276 960,00 грн., підтвердженням чого є товарна накладна за підписами представників сторін №80 від 14.04.2014р., довіреність на отримання товару №14 від 14.04.2014р. та ТТН №472 від 14.04.2014р.

Свої зобов'язання щодо оплати решти вартості отриманого у позивача товару відповідач не виконав, і станом на день подання позовної заяви до суду за ним рахується заборгованість за отриманий товар, відповідно до видаткової накладної №80 від 14.04.2014р., в сумі 1 593 872, 00 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього позивачем нараховано до стягнення з відповідача 22532,53 грн. - 3% річних та 418422,73 грн. - інфляційного збільшення суми боргу.

Суд, перевіривши поданий до матеріалів позову розрахунок 3% річних та інфляційних, встановив, що нарахування здійснено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню.

При цьому слід врахувати, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати вартості товару, Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.4. Договору, сторони узгодили, що за прострочення оплати вартості товару понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 8.3. цього Договору, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 5% від вартості неоплаченого та/або несвоєчасно оплаченого Товару.

Суд, перевіривши розрахунок позивача встановив, що нарахування пені та штрафу здійснено правомірно.

При цьому судом враховується, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій (позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 09.04.2012 р. по справі №20/246-08).

Крім того, абзацом 2 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 14.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що у випадку застосування штрафу поряд з пенею не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 44-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай" с.Водяне Шполянського району, Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Городище-Агро", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2 407 269,06 грн. заборгованості та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Городище-Агро", (с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай" (с.Водяне Шполянського району, Черкаської області, ) - 1 593 872, 00 грн. (один мільйон п'ятсот дев'яносто три тисячі вісімсот сімдесят дві грн.) основного боргу, 292 748, 25 грн. (двісті дев'яносто дві тисячі сімсот сорок вісім грн. 25коп.) - пені, 79 693, 55 грн. (сімдесят дев'ять тисяч шістсот дев'яносто три грн. 55коп.) штрафу, 22 532, 53 грн. (двадцять дві тисячі п'ятсот тридцять дві грн. 53коп.) - 3% річних, 418 422, 73 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч чотириста двадцять дві грн. 73 коп.) - інфляційних нарахувань та 48 145, 39грн. (сорок вісім тисяч сто сорок п'ять грн. 39коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 02.07.2015 р.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, СТОВ "Урожай" 20641, с.Водяне, Шполянський р-н Черкаська область. -надіслати за заявою

3 - відповідачу. ТОВ "Городоще-Агро" 30440, сМокіївці Шепетівський р-н, Хмельницька обл.