номер провадження справи 34/109/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.06.2015 Справа № 908/4242/14

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Остапенко В.М., довіреність № 14-109 від 18.04.2014 р.; від відповідача (заявника) - Лозовицький М.С., довіреність № 135 від 03.11.2014 р.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», м. Запоріжжя, про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.12.2014 р. у справі 908/4242/14,

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, скорочено ПАТ «НАК «Нафтогаз України»);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20, скорочено ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»);

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області від ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» надійшла заява, в якій відповідач по справі просить розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.12.2014 р. у справі 908/4242/14 на шість місяців із сплатою боргу рівними частками щомісяця.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.06.2014 р. заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 24.06.2015 р.

В обґрунтування заяви ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» посилається на наступні обставини. В зв'язку з тим, що Україна має наміри стати повноправним членом Енергетичного співтовариства, вона має виконувати відповідні спільні домовленості в рамках підписаної Угоди, у числі яких - Директива 2001/80/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 жовтня 2001 року «Про обмеження викидів деяких забруднюючих речовин в атмосферу з великих спалювальних установок». Окрім того, на національному рівні прийнято низку нормативно-правових актів (наказ Мінприроди від 27.06.06 № 309 «Про затвердження нормативів ГДВ забруднюючих речовин із стаціонарних джерел» та Наказ Мінприроди від 22.10.08 № 541 «Про затвердження технологічних нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин із теплосилових установок, номінальна теплова потужність яких перевищує 50МВт»), які передбачають обладнання енергогенеруючих об'єктів газоочисними спорудами, устаткуванням та пристроями з метою доведення питомих викидів до рівня європейських нормативів у період до 31 грудня 2017 р. Загальний орієнтовний обсяг витрат, необхідних для впровадження на ТЕС сучасних систем комплексного очищення димових газів від діоксиду сірки, оксидів азоту та золи, що передбачають положення Директиви 2001/80/ЄС, може скласти від 4 до 6,8 млрд. дол. США. Забезпечити такі обсяги витрат та практичну реалізацію відповідних заходів у визначені терміни неймовірно, тим більше враховуючи необхідність реконструкції та модернізації основного обладнання, встановленого на ТЕС. Імплементація Директиви 2001/80/ЄС для електроенергетичної галузі України обмежується рядом важливих чинників, але найважливіше те, що для виконання умов Директиви та прийнятих обов'язків необхідні кошти у розмірі 6,8 млрд. дол. США. В 2013 році позивачем виконано ряд природоохоронних та інвестиційних проектів. По виконанню вищевказаних проектів позивачем в 2013 році вже освоєно витрат на суму 3635500 млн. грн. В 2015 році заплановані витрати складають 126372 500 млн. грн. Крім того, на сьогоднішній день відповідач перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утрудняє виконання рішення суду. Сума, заявлена до стягнення за даним рішенням, є досить великою і сплата суми одразу може призвести до зупинки діяльності Боржника та його неплатоспроможності взагалі. Згідно постанови КМУ від 05.05.2000 р. №755 «Про утворення державного підприємства «Енергоринок», єдиним покупцем електричної енергії у її виробників є ДП «Енергоринок». Однак, розрахунки за поставлену електроенергію ДП «Енергоринок» здійснюються не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.03.2015р. перед заявником виникла заборгованість у розмірі 525325588,27 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків № 07/51-4-3590 від 20.03.2015 р. Несвоєчасні розрахунки ДП «Енергоринок» за поставлену електроенергію, потреба у наявності значних коштів для закупівлі енергоносіїв, поточного ремонту устаткування, оновлення матеріальної бази, ускладнюють своєчасне виконання зобов'язань заявника перед іншими підприємствами та фондами. В свою чергу, невиконання рішень судів спричиняє застосування заходів примусового характеру з боку державної виконавчої служби, а саме: арешт грошових коштів, арешт майна боржника та інше. За таких обставин, відповідач вважає, що у випадку арешту його рахунку та майна це заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобов'язань перед кредиторами і в майбутньому призведе до його банкрутства. Завадити таким негативним наслідкам можливо за умови поступової, протягом 6 місяців, сплати суми боргу.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні підтримав заяву, висловив пояснення в обгрунтування своєї позиції та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, в поданих в судовому засіданні запереченнях на заяву про розстрочення виконання рішення № б/н від 19.06.2015 р. просив відмовити в її задоволенні з наступних підстав. Позивач зазначає, що боржник є підприємством, яке здійснює підприємницьку діяльність та володіє обіговими коштами та активами. Крім того, він має право взяти кредит на погашення існуючого боргу або вчинити інші дії для погашення заборгованості ним особисто чи іншими особами. Позивач звертає увагу суду, що заявник в поданій заяві про розстрочку рішення суду жодним чином не обґрунтував будь - якими доводами та не подав доказів необхідності розстрочки саме на шість місяців, тобто відповідач не обґрунтував, що саме такий строк надає можливість і буде відповідати інтересам позивача. Таким чином, позивач вважає, що обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у заявника відсутні. Поряд з цим позивач вказує на те, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом та є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Компанія закуповує природний газ за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 01 січня 2006 року та відбулося 01 січня 2009 року. Фінансовим планом Компанії, який затверджений Кабінетом Міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за зобов'язаннями позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Також, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2014 року чистий збиток позивача складає 62474671,00 тис. грн., при цьому чистий прибуток позивача склав 0,00 тис. грн. Ці збитки виникли через невиконання чи неналежне виконання контрагентами своїх зобов'язань перед позивачем, в даному випадку таких, як Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго».

Розглянувши заяву, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши представлені в обґрунтування заяви докази, суд приходить до висновку, що заява про надання розстрочки виконання рішення по справі № 908/4242/14 від 24.12.2014 р. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.12.2014 р. рішенням господарського суду Запорізької області позов задоволено, стягнуто з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 152931 грн. 09 коп., штраф в сумі 154 625 грн. 75 коп., 3% річних в сумі 62351 грн. 87 коп., інфляційні втрати в сумі 437504 грн. 71 коп., 56718 грн. 73 коп. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - постанова) передбачено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Пунктами 7.1.2., 7.2. постанови, встановлено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається зі змісту заяви відповідач наполягає на задоволенні заяви, посилаючись на важке фінансове становище товариства та відсутність обігових коштів для забезпечення виконання положень Директиви 2001/80/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 жовтня 2001 року «Про обмеження викидів деяких забруднюючих речовин в атмосферу з великих спалювальних установок». При цьому, будь-яких доказів в обґрунтування свого твердження, окрім акту звірки з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» за придбану ОРЕ електроенергію станом на 01.03.2015 р., що свідчить про заборгованість перед ДП «Енергоринок» в розмірі 525325588,85 грн., суду не надав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявник не надав суду ніяких документальних доказів які б підтверджували винятковість випадку згідно з вимогами ст. 121 ГПК України та належних доказів того, як розстрочка виконання рішення сприятиме його виконанню.

В рішенні господарського суду Запорізької області від 22.12.2014 р. та постанові Харківського господарського суду від 18.03.2015 р. вже зазначено про відсутність виняткових обставин виникнення заборгованості відповідача.

Також суд приймає до уваги той факт, що зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» з оплати за поставлений природний газ за договором № ДЕ2512-ПР купівлі-продажу природного газу від 25.12.2012 р. виникло ще у 2013 р. та заборгованість перед позивачем носить систематичний характер.

Тяжкий фінансовий стан боржника не звільняє його від належного виконання зобов'язань перед кредитором, не робить неможливим виконання рішення суду.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

З урахуванням вищевикладеного, та враховуючи інтереси обох сторін, суд не знаходить об'єктивних причин, які б підтверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, передбачених ст. 121 ГПК України для надання розстрочки виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.12.2014 р. у справі 908/4242/14 відмовити.

Суддя Науменко А.О.