ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа № 907/272/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Макогон Ю.І.

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 б/н від 22.05.2015р. (вх. № 01-05/2414/15 від 28.05.2015р.)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 08.05.2015р.

у справі №907/272/15, суддя Карпинець В.І.

за позовом прокурора Тячівського району, м.Тячів в інтересах держави в особі Грушівської сільської ради, с.Грушево, Тячівський район

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, с.Грушево, Тячівський район

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 08.05.2015р. у справі № 907/272/15 (суддя Карпинець В.І.) задоволено позов прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Грушівської сільської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010р., а саме внесено зміни до п.п. 5,9 договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010р. укладеного Грушівською сільською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4; викласти п. 5 зазначеного договору оренди земельної ділянки в такій редакції: "Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки становить 38 741,76грн."; викласти п.9 зазначеного договору оренди земельної ділянки в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 162,26 грн. в рік".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Закарпатської області від 08.05.2015р. у даній справі яким позовні вимоги задоволити частково.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції при винесенні даного рішення норм матеріального права, скаржник стверджує, що не можна погодитися відносно змін до п. 9 договору від 23.12.2010 року щодо оплати 3 % від зміненої нормативно-грошової оцінки в сумі 1 162, 26 грн. в рік, оскільки така вимога не підлягає вимогам ст. 288 Податкового кодексу України, де поняття орендної плати прирівнюється з розміром земельного податку. Скаржник вважає, що згідно із законодавством ставка податку за земельні ділянки, нормативно-грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 % від їх нормативної грошової оцінки, враховуючи наведене відповідач згідний сплачувати орендну плату в сумі 387 грн. 42 коп. щорічно.

А також, скаржник зазначає, що договір оренди землі складено та підписано сторонами 23 грудня 2010 року, а Податковий кодекс України набрав чинності з 1 січня 2011 року тобто набагато пізніше ніж був укладений даний договір оренди. Посилаючись на ст.58 Конституції України, скаржник зазначає, що Податковий кодекс не може регулювати відносини, що виникли до його прийняття, оскільки закони не мають зворотної дії в часі.

Прокурор та позивач подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких проти доводів зазначених в апеляційній скарзі заперечили, вважають рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

В судовому засіданні 22.06.2015 року прибули прокурор та представник відповідача.

Прокурор в судовому засіданні надав пояснення по суті спору, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційні скарзі висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду справи.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 22.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 23.12.2010р. між Грушівською сільською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом даного договору була земельна ділянка загальною площею 0,0171га для комерційного використання та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - об'єкт оренди).

Згідно п. 5 даного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 10 433,33грн.

Відповідно до п. 8 договору термін укладення договору складає 49 років.

Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі та становить 313,00грн. (1,83грн. за 1 кв. м) на місяць. При цьому п.13 договору сторони також обумовили можливість перегляду розміру орендної плати у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі в наслідок інфляції; у разі погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Рішенням 19 сесії VІ скликання Грушівської сільської ради №525 від 30.12.2012р. затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель села Грушево Тячівського району, якою визначено, що вартість одного квадратного метра земель по економічно - планувальних зонах становить: І зона - 62,50грн/м. кв, ІІ зона - 55,15 грн / м. кв, ІІІ зона - 43,69 грн/ м. кв, ІУ зона - 42,02грн. / м. кв. (а.с.26) та дане рішення було опубліковано у місцевій газеті „Дружба" №7-8 за 19.01.2013р. (а.с.23-24).

Згідно витягу управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області з технічної документації від 06.02.2014р. №442 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - грошова оцінка земельної ділянки, яка передана відповідачеві в оренду за даним договором, визначена на 2014р. в розмірі 38 741,76грн.

Оскільки, раніше визначену нормативну грошову оцінку земельної ділянки було змінено в сторону збільшення, з огляду на вищезазначене, тому виходячи із визначеної сторонами, відповідно до п.9 договору, ставки 3% від нормативної грошової оцінки об'єкту оренди - земельної ділянки загальною площею 0,0171га для комерційного використання та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - розмір орендної плати, на встановлені якого наполягають прокурор і позивач, становить 1 162,26 грн. в рік.

Грушівською сільською радою неодноразово листами від 24.03.2014р., від 04.04.2014р. та від 24.07.2014р. було проінформовано ФОП ОСОБА_4 про проведену нову нормативну грошову оцінку земель села Грушево та на цій підставі було запропоновано переглянути договір оренди земельної ділянки та з пропозицією щодо необхідності переукладення договору оренди земельної ділянки на відповідних умовах, у зв"язку із вступом у 2014р. в дію нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки та яка становить 38 741,76грн. та з наданням проекту додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010р.

В даному випадку було запропоновано внести зміни (укласти додаткову угоду) до діючого договору оренди земельної ділянки, з урахуванням нової грошової оцінки землі, що є ні чим іншим, як направлення пропозиції укласти договір, про яку йдеться у ст.ст. 604, 642 ЦК України.

Вищенаведене стало підставою для звернення прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Грушівської сільської ради з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010 року в частині розміру орендної плати.

Статтею 30 Закону України „Про оренду землі" зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом. Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є законодавчо регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати.

Можливість перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору за земельні ділянки державної та комунальної власності, у разі законодавчої зміни граничного розміру цієї плати, яка є регульованою ціною, передбачена і п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6. При цьому акцентовано, що надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу України щодо надсилання інший стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору (тобто за відсутності згоди відповідача на зміну умов договору).

Згідно ст. 15 Закону України „Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частинами 1, 2 ст. 21 Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 288.1. Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно п. 289.1. для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Статтею 526 ЦК України, що кореспондується зі статтею 193 ГК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктами 34, 35 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Така ж правова позиція щодо обов'язку орендаря самостійно визначати орендну плату у зв'язку із зміною нормативної грошової оцінки землі та сплачувати її викладена у постанові Верховного Суду України від 20.08.2013, прийнятій за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України від 25.04.2013 у справі 5009/3430/12 з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах( постанова в матеріалах справи).

В силу ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Відповідно до п. 13 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається у разі: у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі в наслідок інфляції; у разі погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

За вищезазначених обставин щодо вимог скаржника, які викладені в апеляційній скарзі, в частині ставки орендної плати в розмірі 3 % від нової нормативно - грошової оцінки земельної ділянки та із зазначенням обставини щодо необхідності застосування ставки орендної плати в розмірі 1 % від нової нормативно- грошової оцінки земельної ділянки, а також в частині неможливості застосування до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010р. норм Податкового Кодексу України, з посиланням на вимоги ч.1 ст.58 Конституції України, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такий укладений договір є чинним на даний час та таким що продовжує регулювання орендних відносин щодо земельної ділянки переданої в оренду за даним договором та з урахуванням тієї обставини, що як було зазначено вище, орендна плата у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі була визначена сторонами в п. 9 даного договору та яка, з урахуванням вимог п.п. 288.5.1 п. 288.5, ст.288 Податкового кодексу України не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність вимоги прокурора та позивача про зміну договору оренди в частині розміру орендної плати, а отже, оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Закарпатської області від 08.05.2015 року у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити ив задоволенні апеляційної скарги фізичної особи підприємця ОСОБА_4 б/н від 22.05.2015р. (вх. № 01-05/2414/15 від 28.05.2015р.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 08.05.2015 року в справі за номером 907/272/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 23.06.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.