РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015№910/11654/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя"
до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Аркада"
провизнання припиненим іпотечного договору №В1-Ф від 20.09.2006

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Проців Я.Я. - представник за дов.;

від відповідача: Селівонова О.Г. - представник за дов.;

У судовому засіданні 22.06.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Аркада" про визнання припиненим іпотечного договору №В1-Ф від 20.09.2006.

Ухвалою від 08.05.2015 порушено провадження у справі №910/11654/15, розгляд справи призначений на 08.06.2015.

В судовому засіданні 08.06.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 22.06.2015.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з посиланням, що основне зобов'язання забудовника - іпотекодавця на даний час не виконано, зобов'язання не припинено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні 22.06.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

07.05.2005 між АКБ "Аркада" (банк за договором) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (забудовник за договором) укладений Генеральний договір, за умовами якого забудовник зобов'язується організувати спорядження об'єктів будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об'єкти будівництва в експлуатацію та оформити право власності довірителів на закріплені за ними об'єкти інвестування, а банк - своєчасно здійснювати фінансування будівництва на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Генерального договору передбачено, що для виконання умов цього Договору, відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» , Банк створює Фонд фінансування будівництва за програмою ТОВ «Лазурне узбережжя» виду А.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону, управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору. Договір між забудовником та управителем ФФБ має обов'язково містити зобов'язання забудовника після закінчення будівництва передати об'єкти інвестування у власність довірителям ФФБ на умовах цього Закону та Правил ФФБ.

На виконання умов цього договору, сторони погодили укладати угоди на об'єкт будівництва у порядку визначеному в розділі 5 цього Договору, згідно п. 1.3.

29.11.2005 між АКБ "Аркада" (банк) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (забудовник) укладена угода №В1-Ф на об'єкт будівництва до генерального договору від 07.10.2005 про наступне: Банк замовляє забудовнику організувати спорудження об'єкта будівництва - житловий будинок: м. Одеса, вул. Гаршина, 3, тип проекту -ІП, оснащення будинку та оздоблення квартир - згідно технічної характеристики.

Згідно п. 2 цієї угоди, на виконання умов генерального договору забудовник зобов'язується своїми силами і засобами організувати спорудження об'єкта будівництва, а банк - здійснювати фінансування спорудження об'єкта будівництва на умовах генерального договору за рахунок ФФК.

При укладенні цієї угоди забудовник передає банку майнові права на об'єкти інвестування, визначені в Переліку об'єктів інвестування до цієї угоди для подальшої довірителям за якими закріплені 100% вимірних одиниць інвестування.

Згідно умов цієї угоди, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію банк на умовах генерального договору надає забудовнику: перелік довірителів, які мають отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до остаточного підтвердження обсягу замовлення на будівництво; дані про наявність об'єктів інвестування, які не буди закріплені за довірителями. Відповідно до наданої банком інформації: сторони складають акт на вилучення об'єктів інвестування, які не були закріплені за довірителями, за яким банк повертає забудовнику майнові права на ці об'єкти інвестування, та коригують протокол та перелік об'єктів інвестування до цієї угоди відповідно до остаточного підтвердженого обсягу замовлення на будівництво; забудовник на умовах генерального договору здійснює необхідні заходи щодо оформлення права власності довірителів на закріплені ними об'єкти інвестування в цьому об'єктів будівництва.

Ця угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

30.04.2008 укладена між сторонами додаткова угода №1 до угоди №В1-Ф на об'єкт будівництва від 29.11.2005 до Генерального договору, відповідно до якої банк замовляє забудовнику організувати спорудження об'єкта будівництва - житловий будинок з підземним паркінгом: м. Одеса, вул. Гаршина, 3, тип проекту - ІП, оснащення будинку та оздоблення квартир і машиномісць в паркінгу - згідно наданої технічної характеристики.

Згідно акту №1 до угоди №В1-Ф від 29.11.2005 на об'єкт будівництва, для проведення у відповідність строків будівництва у житловому будинку з підземним паркінгом по вул. Гаршина, 3 в м. Одесі згідно листа №01-12-02-2013 від 12.02.2013, сторони погодили, що необхідно з 15.02.2013 ввести в дію протокол №3 та протокол №4 до угоди №В1-Ф від 29.11.2005; протокол №1 та №2 до угоди №ВІ-Ф від 29.11.2005 вважати такими, що втратили чинність з 15.02.2013.

Відповідно до протоколів №3 та №4 від 15.02.2013, сторони погодили дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію та заселення (житловий будинок х підземним паркінгом в м. Одесі по вул. Гаршина, 3, проект:ІП.

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 10 Закону, виконання зобов'язань забудовника за договором, укладеним між ним та управителем фонду, забезпечується встановленням іпотеки; в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем.

Згідно умов пункту 5.2. Генерального договору одночасно з укладання Угоди на об'єкт будівництва, сторони укладають: Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва; Договір уступки майнових прав на об'єкт будівництва, з відкладальними умовами; Договір доручення на виконання функцій замовника, з відкладальними умовами.

20.09.2006 між банком (іпотекодержатель) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (забудовник -іпотекодавець) укладений іпотечний договір №В1-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М.

Згідно умов пунктів 1.2. та 1.3. Іпотечного договору предметом іпотеки за цим Договором є майнові права на Об'єкт будівництва, який має бути споруджений за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 3.

Сторони визначають, що відносно майнових прав на об'єкт будівництва, які є предметом іпотеки за цим Договором, між сторонами укладений Договір №В1-Ф від 29 листопада 2005 року про уступку майнових прав на об'єкт будівництва, з відкладальними умовами.

Розділом 2 Іпотечного договору визначено, що зміст основного зобов'язання забудовника -іпотекодавця (відповідач) щодо організації спорудження об'єкта будівництва у встановлені строки та належної якості, у відповідності з документацією та Угодою на об'єкт будівництва (п. 2.1.). Строком виконання основного зобов'язання забудовника - іпотекодавця є запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію, визначена угодою на об'єкт будівництва.

Крім того п. 2.3 цього іпотечного договору, порядок виконання основного зобов'язання забудовника - іпотекодавця визначений в генеральному договорі.

Строк дії іпотечного договору визначаються повним виконанням зобов'язань забудовника-іпотекодавця за угодою на об'єкт будівництва (пункт 7.3.).

Згідно п. 5.4. Генерального договору передбачено, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, отримання довірителями за цим об'єктом будівництва правовстановлювальних документів на закріплені за ними об'єкти інвестування, перерахування банком забудовнику всіх залучених за цим об'єктом будівництва коштів, Угода на об'єкт будівництва вважається виконаною та підлягає закриттю у порядку, визначеному Регламентом фінансування.

Згідно п. 7 Регламенту фінансування, що є Додатком 2 до Генерального договору, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію та перерахування забудовнику сформованого оперативного резерву за цим об'єктом будівництва у повному обсязі фінансування об'єкту будівництва закривається та Угода на об'єкт будівництва підлягає закриттю з підписанням Акту про закриття фінансування та завершення дій за об'єктом будівництва.

Відповідно до п. 7.3 договору іпотеки, строк його дії визначається повним виконанням зобов'язання забудовника - іпотекодавця за угодою на об'єкт будівництва.

Таким чином, відповідно до п. 5.4. Генерального договору та п. 7 Регламенту фінансування, Угода на об'єкт будівництва є виконаною при наявності в сукупності наступних підстав:

1. Об'єкт будівництва ведений в експлуатацію;

2. Довірителями отримано за цим об'єктом будівництва правовстановлюючі документи на об'єкти інвестування;

3. Банком перераховано Забудовнику всі залучені за цим об'єктом будівництва кошти.

4. Між сторонами підписано Акт про закриття фінансування та завершення дій за об'єктом будівництва.

Позивач зазначає про завершення будівництва житлового будинку з підземних паркінгом, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 30.05.2013, що свідчить про припинення іпотечного договору в порядку визначеному п. 7.3 та п. 1 ч. 1 ст. 17 ЗУ "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; інших підстав, передбачених цим Законом.

14.01.2013 господарським судом Одеської області прийнято рішення №5017/3127/2012, яким позов задоволено та стягнуто з ТОВ "Лазурне узбережжя" на користь ПАТ АКБ "Аркада" грошові кошти залучені до фонду фінансування будівництва у розмірі 1 083 253, 48 грн. Даним рішенням встановлено порушення ТОВ "Лазурне узбережжя" умов генерального договору від 07.10.2005 щодо будівництва житлового будинку з підземним паркінгом, своєчасність введення його в експлуатацію та передання у власність довірителям об'єктів інвестування.

Крім того, в обґрунтування прийнятого рішення по справі № 5017/3127/2012, суд посилався на рішення Київського районного суду міста Одеси від 23.08.2012 №1512/1754/2012, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2012, розірвано договір №В321 від 04.08.2006 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладений між Суворовим О.В. та АКБ "Аркада"; стягнуто з ПАТ АКБ "Аркада" на користь Суворова О.В. грошову суму в розмірі 931 753, 48 грн., які сплачені за договором №В321 від 04.08.2006 про участь у Фонді фінансування будівництва; розірвано договір №В1-ММ від 06.06.2008 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладеного між Суворовим О.В. та АКБ "Аркада"; стягнуто з ПАТ АКБ "Аркада" на користь Суворова О.В. грошову суму в розмірі 151 500,00 грн., які сплачені за договором №В1-ММ від 06.06.2008 про участь у Фонді фінансування будівництва.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 29.01.2013, виданий наказ, що повернутий стягувачу згідно постанови державного виконавця від 27.06.2013 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження".

Частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Наведений факт має преюдиційне значення та не підлягає повторному доведенню.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18.11.2003 №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідач повідомив суду, що у зв'язку з поверненням державним виконавцем виконавчого документа по справі №5017/3127/2012, у липні 2013 року ПАТ АКБ "Аркада" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Лазурне узбережжя" про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалою від 01.08.2013 - провадження у справі №916/2016/13 зупинено у зв'язку з призначенням будівельно-технічної експертизи.

Як свідчать матеріали справи, 23.08.2013 позивач звернувся до відповідача з листом №23/08/13 з повідомленням про те, що 30.05.2013 об»єкт інвестування було завершено будівництвом та прийнято в експлуатацію (декларація про готовність об'єкта до експлуатації), у зв'язку із зазначеним, позивач просив банк вилучити та повернути ТОВ "Лазурне узбережжя" об'єкти інвестування в цьому об'єкті будівництва, які не були закріплені за довірителями Фонду фінансування будівництва за програмою ТОВ "Лазурне узбережжя", для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на ці об'єкти, а також надати перелік об'єктів інвестування, які закріплені за довірителями.

На лист №1942/12 від 04.06.2014, банк направив позивачу відповідь №2/04-14 від 23.04.2014 та просив надати дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування. Крім того, цим листом банк повідомив позивача про звернення з позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з порушенням товариством виконання як основного так і умов іпотечного договору від 20.09.2006.

Надана позивачем декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекціє України 30.05.2013 за №ІУ99.

Реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі, відповідно до п. 17 Порядку КМ України, від 13.04.2011, № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 19 Порядку, замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Представник відповідача надав суду докази звернення до Генеральної прокуратури України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, зі скаргами щодо безпідставної реєстрації декларації про готовність об'єкта (будинку №3 по вул. Гашина у м. Одеса) до декларації №ІУ99.

За результатами перевірки Інспекцією державно-архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено акт від 28.08.2013, який міститься в матеріалах справи.

Порядок внесення змін до декларації, скасування декларації передбачений п. 28, 29 Порядку, доповнений постановою КМ України від 30.10.2013, №918), тобто після реєстрації декларації від 30.05.2013.

До цього моменту, вказаний Порядок не містив положень щодо скасування реєстрації декларації.

При цьому доказів скасування декларації від 30.05.2013 про готовність об'єкта до експлуатації по вул. Гаршина в м. Одеса, сторони суду не надали.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", після введення об'єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування.

Управитель ФФБ надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об'єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного акта.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування.

Відповідно до п. 3.1.7 Генерального договору, за 20 календарних днів до дати введення будинку в експлуатацію, визначеної в договором про участь ФФБ, замовити в БТІ оформлення технічної документації на будинку та кожну квартиру, сплатити вартість їх оформлення та протягом 20 днів після затвердження акту Держкомісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта надати банку копії технічних паспортів на об'єкти інвестування, оформлені БТІ. У разі не надання забудовником своєчасно копій технічних паспортів обов'язки щодо здійснення остаточних розрахунків з довірителями за даними БТІ забудовник приймає на себе.

Матеріали справи свідчать про не надання позивачем відповідачу копій технічних паспортів на квартири.

Пунктом 5.4 генерального договору, сторони погодили, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, отримання довірителями за цим об'єктом будівництва правовстановлюючих документів на закріплені за ними об'єкти інвестування, перерахування банком забудовнику всіх залучених за цим об'єктом будівництва коштів, угода на об'єкт будівництва вважається виконаною та підлягає закриттю у порядку визначеному "Регламентом фінансування".

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору та припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 та абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, з поданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що забудовник не виконав умови договору в частині надання правовстановлюючих документів та їх отримання довірителями, що спростовує твердження позивача про виконання всіх взятих на себе зобов'язань забудовником та припинення дії іпотечного договору від 20.09.2006.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів у розумінні статті 32 ГПК України, які б підтверджували наявність підстав припинення іпотеки.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 30.06.2015.

Суддя М.Є. Літвінова