РІШЕННЯ

"23" червня 2015 р.Справа № 921/479/15-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

розглянув матеріали справи

за позовом: Комунальної установи "Тернопільський міський ОСОБА_1 культури "Березіль" ім. Леся Курбаса, вул. Миру, 6, м. Тернопіль, 46018

до відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2, вул. Ст. Бандери, 19/24, м. Тернопіль, 46000

про cтягнення 9 194,49 грн. заборгованості по орендній платі та 397,49грн. пені.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

Суть справи: Комунальна установа "Тернопільський міський ОСОБА_1 культури "Березіль" звернулася до господарського суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна №б/н від 26.01.2012р. заборгованості у сумі 9 194,49 грн. - орендна плата та 397,49грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2015 р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 26.05.2015 р.

Ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 26.05.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги заявлені у позовній заяві у повному обсязі, надав оригінали документів долучених до позовної заяви для огляду судом, витребувані ухвалою суду від 12.05.2015р. матеріали не подав.

Відповідач у судове засідання призначене на 26.05.2015 р. не з'явився, явки повноважного представника не забезпечив, витребуваних ухвалою суду від 12.05.2015 р. матеріалів не подав, на час розгляду справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу суду не повернулося.

У судовому засіданні 11.06.2015 р. представники позивача підтримали позовні вимоги заявлені у позовній заяві у повному обсязі, супровідним листом № б/н від 11.06.2015 р. на виконання вимог ухвал суду від 12.05.2015 р., від 26.05.2015 р. надали не повний перелік витребуваних судом матеріалів, а саме: акт звірки розрахунків станом на 31.12.2013р., фіскальний чек з штрихкодовим ідентифікатором №510 від 10.06.2015р. як доказ надіслання акту звірки на адресу відповідача, належним чином засвідчені копії актів приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) з 28.02.2013р. по 31.08.2014р.

Відповідач у судове засідання призначене на 11.06.2015 р. не з'явився, явки повноважного представника не забезпечив, витребуваних ухвалами суду від 12.05.2015р., від 26.05.2015р. матеріалів не подав, на час розгляду справи, поштове повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу суду не повернулося.

23 червня 2015 р. представник позивача в судове засідання не з'явився, долучив до матеріалів справи витяг ЄДРЮОФОП позивача та відповідача, а також звернувся з клопотанням №121 від 22.06.2015р. про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити участь представника в судовому засіданні.

Суд розглянувши подане представником позивача клопотання №121 від 22.06.2015 р., про відкладення розгляду справи, відхилив його. Клопотання відхилено судом з тих підстав, що судовий розгляд неодноразово відкладався, у матеріалах справи достатньо доказів для повного та об'єктивного розгляду справи, а також у зв'язку з перебуванням судді, згідно графіку, у відпустці в період з 01.07.2015 року по 24.07.2015 року

Відповідач в судове засідання призначене на 23.06.2015 р. не з'явився, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Слід зазначити, що ухвали суду від 12.05.2015 року, 26.05.2015 року, 11.06.2015 року, надсилалися відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві, а саме: вул. Ст. Бандери, 19/24, м. Тернопіль, 46011, яка відповідає даним зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.06.2015 року (копія витягу знаходиться у матеріалах справи).

На адресу суду 15.05.2015 року та 16.06.2015 року повернулися поштові повідомлення з поштовими конвертами з відмітками "за закінченням терміну зберігання" та "за зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінченням строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин справи, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у ній документами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

Згідно ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

До виконання господарських договорів, згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

26.01.2012р. між виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, в особі уповноваженого органу по укладанню договору оренди комунального підприємства "ОСОБА_1 Тернопільської міської ради" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (далі орендар), було укладено договір оренди індивідуального визначення (нерухомого або іншого) майна №б/н, що належить до комунальної власності, щодо оренди нежитлового приміщення площею 13,28 кв. м. розміщеного за адресою бульвар. Т Шевченка,27 в м. Тернополі. (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1. умов договору, орендар вступає у строкове платне користування майном одночасно із підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі майна.

Комунальне підприємство "ОСОБА_1 кіно Тернопільської міської ради" на підставі рішення виконавчого комітету міської ради № 14 від 11.01.2012р. передало, а орендар 26.01.2012р. прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення комунальної власності площею 13,28 кв.м. за адресою м. Тернопіль, бульвар Т.Шевченка,27.

01.02.2013 р. у зв'язку із рішенням виконавчого комітету № 2144 від 13.12.2012р. "Про передачу будівлі за адресою: м. Тернопіль, бульвар Т.Шевченка, 27" та переходом усіх прав та обов'язків по управлінню даним майном до комунальної установи "Тернопільський міський палац культури "Березіль" ім. Л.Курбаса", додатком до договору оренди було внесено зміни до договору та визначено як орендодавця Тернопільську міську раду в особі Комунальної установи "Тернопільський міський палац культури "Березіль" ім. Л. Курбаса". Відповідно внесені зміни у п. 3.5 договору, щодо одержувача коштів за орендну плату.

Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно майна, що є комунальним то відповідно на них поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон).

Частиною третьою ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 5.3. договору встановлено, що орендар зобов'язується своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату за користування майном.

Орендна плата розраховується за базовий місяць (грудень 2011р.) та становить 746,71 з ПДВ. (п. 3.1 договору).

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.7. договору орендар зобов'язаний підготувати рахунок на сплату орендної плати до 10 числа місяця, наступного за місяцем за який сплачується орендна плата, а орендар зобов'язується направити представника для отримання рахунку від уповноваженого органу по укладанню договорів оренди до 15 числа місяця. Рахунок вручається представнику орендаря особисто під підпис або направляється рекомендованим листом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов'язань за Договором оренди належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по орендній платі станом на 31.08.2014 року в сумі 9 194,49 грн.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.4. договору за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення орендної плати орендар сплачує пеню (від несплаченої суми) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позовних вимог позивачем нараховано за період 2013 р. 2014 р. пеня на загальну суму 2 787,94 грн. Однак, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 397,49 грн.

Враховуючи, що позивачем не подавалась заява про збільшення розміру позовних вимог то суд відштовхується від суми пені вказаної в прохальній частині позовних вимог.

Згідно доданих до матеріалів позовної заяви документів вбачається, що орендарю направлялись претензії з вимогою оплати заборгованість. Так, 24.01.2014 р. орендарю було вручено претензію № 14 від 24.01.2014 р. на суму 8 975,99грн. у відповідь на яку відповідач надав письмове зобов'язання № б/н від 24.01.2014 р. (вх. №45/01 від 29.01.2014 р.) про погашення суми боргу до 30.08.2014 р. Оскільки взяті на себе зобов'язання орендар не виконував, 13.08.2014р. йому було вручено претензію № 96 від 11.08.2014 р., яка залишена без відповіді та без задоволення.

Відповідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 9 194,49 грн. заборгованості по орендній платі та 397,49 грн. пені.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 547, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 173, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Ст. Бандери, 19/24, м. Тернопіль, 46000 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунальної установи "Тернопільський міський ОСОБА_1 культури "Березіль" ім. Леся Курбаса, вул. Миру, 6, м. Тернопіль, 46018 (ідентифікаційний код 14033003) 9 194 (дев'ять тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 49 коп. заборгованості по орендній платі, 397 (триста дев'яносто сім) грн. 49 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання (виготовлення та підписання повного тексту) рішення, через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 червня 2015 року.

Суддя Боровець Я.Я.