РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015Справа №910/12147/15

За позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Метизний завод «Шплінт.УА»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Цембудсервіс»
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»
Провизнання укладеною додаткової угоди

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача:Доценко М.С. - представник;
від відповідача:Бондар Л.В. - представник;
від третьої особи:не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метизний завод «Шплінт.УА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цембудсервіс» про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження дії терміну дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.04.2014 між сторонами був укладений договір №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача, строк дії якого встановлено до 09.05.2015 та який вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Листом за вих. №13/02-1 від 13.02.2015 відповідач попередив позивача про не продовження строку дії договору про технічне забезпечення електропостачання споживача №09/14 від 09.04.2014, у зв'язку із закінченням строку його дії та про припинення передачі електроенергії позивачу через електричні мережі відповідача о 00:00 10.05.2015. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією продовжити термін дії укладеного між сторонами договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 та надсилав примірники підписаної директором та скріпленої печаткою позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження терміну дії договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014. Оскільки, відповідач дій, передбачених ст. 181 Господарського кодексу України не вчинив, тобто фактично відмовив позивачу в укладанні додаткової угоди до договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 про продовження терміну його дії до 09.05.2016, то позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження дії терміну дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/12147/15 та призначено розгляд справи на 11.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 за клопотанням позивача залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», у зв'язку з чим відкладено розгляд справи на 24.06.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 24.06.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 24.06.2015 з'явився, надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору та повинні досягнути згоди з усіх істотних умов договору, а отже, враховуючи ту обставину, що строк дії укладеного між сторонами договору закінчився і відповідач повідомив позивача про відмову від договору в цілому в порядку визначному п. 11.6. договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014, то сторони при наявності волевиявлення та досягненні згоди по всіх істотних умовах договору не позбавлені права укласти між собою договір. В свою чергу, як зазначає відповідач, його пропозиція укласти між сторонами новий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача (лист відповідача за вих. № 08/04-1 від 08.04.2015) була проігнорована позивачем.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 24.06.2015 не з'явився. Третя особа вимог ухвал суду не виконала, витребувані судом документи не надала. Про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метизний завод «ШПЛІНТ.УА» (споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕМБУДСЕРВІС» (власник мереж, відповідач) був укладений договір №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача (надалі - договір), відповідно до умов якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними мережами споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1. цього договору (п.1.1.), приєднана потужність електроустановок споживача 1860 кВт, дозволена потужність електроустановок споживача 700 кВт (п.1.3.), власник мереж має право на припинення передачі, обмеження обсягів використання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених розділом 6 цього договору (п.3.3.), передача електричної енергії споживачу може бути припинена або обмежена власником мереж без попередження, з дотриманням процедури передбаченої Правилами користування електричною енергією зокрема у випадку споживання електроенергії споживачем після закінчення строку дії цього договору (п.п.6.1., 6.1.1.), цей договір укладається на строк до 09.05.2015, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п.11.6.).

Як вказує позивач у позовній заяві, він виконував в повному обсязі як умови цього договору, так і вимоги Правил користування електричною енергією. Будь-яких претензій до споживача щодо неналежного виконання умов договору власником мереж не заявлялось.

Листом за вих.№13/02-1 від 13.02.2015 відповідач попередив позивача про не продовження строку дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 з підстав закінчення строку дії договору та попередив про припинення передачі електроенергії через свої електричні мережі позивачу о 00:00 годин 10.05.2015.

Відповідно до листів третьої особи від 13.03.2015 та від 24.03.2015, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» повідомило позивача про необхідність погодження з відповідачем пролонгації терміну дії договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або про розгляд можливості зміни схеми підключення.

31.03.2015 позивач направив відповідачу лист від 30.03.2015 з пропозицією продовжити термін дії укладеного між сторонами договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 або укласти новий договір відповідно до типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Листом за вих. №08/04-1 від 08.04.2015 відповідач зазначив про відсутність технічних можливостей для надання позивачу електричної енергії на тих умовах, які були передбачені укладеним між сторонами договором №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 та пропонував позивачу укласти новий договір зі зміною точки приєднання.

24.04.2015 позивач надіслав на адресу відповідача пропозицію за вих.№22/04 від 22.04.2015 про укладення додаткової угоди про продовження терміну дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 із примірниками підписаної директором та скріпленої печаткою позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження терміну дії договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014.

Оскільки відповідач дій, передбачених ст. 181 Господарського кодексу України не вчинив, тобто фактично відмовив позивачу в укладанні додаткової угоди до договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 про продовження терміну його дії до 09.05.2016, то позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження дії терміну дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014.

Взаємовідносини в сфері електроенергетики регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996, у редакції постанови НКРЕ від 17.05.2005 № 910 зі змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕ), та іншими нормативно-правовими актами у сфері електроенергетики.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Пунктом 1.2. ПКЕЕ наведені наступні терміни та визначення:

договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник за регульованим тарифом і споживач), встановлює зміст та правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно законодавства України;

договір про технічне забезпечення електропостачання споживача - домовленість двох сторін (споживач та електропередавальна організація або основний споживач), встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення постачання електричної енергії;

технічне забезпечення електропостачання споживача (субспоживача) - забезпечення власником електричних мереж технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точку приєднання електроустановок споживача (субспоживача) в певних обсягах у межах дозволеної потужності споживача (субспоживача) з показниками параметрів якості електричної енергії в точці приєднання електроустановок споживача (субспоживача) відповідно до умов договору;

договір про спільне використання технологічних електричних мереж - домовленість двох сторін, що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між електропередавальною організацією (ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами) та основним споживачем під час передачі (транзиту) електричної енергії технологічними електричними мережами;

споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору;

основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації;

субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача;

власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 1.5. ПКЕЕ у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань вносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Відповідно до п. 1.7. ПКЕЕ у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору.

Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог їх Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

На виконання вимог ПКЕЕ між учасниками спірних правовідносин були укладені вищеописані договори: договір електропостачання (третя особа - енергопостачальник, позивач - споживач, субспоживач) та договір про технічне забезпечення електропостачання споживача (позивач - субспоживач, відповідач - власник мереж, основний споживач). На підставі цих договорів електропостачання позивача (субспоживача) обумовлено здійснювати через ПС35/6 КРУН-6Кв, яке є власністю відповідача (власник мереж).

Згідно з ч.ч. 3, 4, 6 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. 4. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Як встановлено судом та обґрунтовано вище, спільне використання технологічних електричних мереж здійснюється на договірній основі в силу вимог закону.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Статтею 181 Господарського кодексу України, зокрема, передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Судом встановлено факт відмови відповідача від договору в цілому в порядку визначному п. 11.6. договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014, звернення позивача до відповідача 31.03.2015 з пропозицією продовжити термін дії укладеного між сторонами договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 або укласти новий договір відповідно до типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, надсилання відповідачем відповіді позивачу за вих. №08/04-1 від 08.04.2015 з пропозицією про укладання нового договору зі зміною точки приєднання та факт звернення позивача до відповідача з листом - пропозицією за вих.№22/04 від 22.04.2015 з доданою до нього підписаної директором та скріпленої печаткою позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження терміну дії договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 на строк до 09.05.2016.

Відповідно до п. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Стаття 638 Цивільного кодексу України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладений між сторонами у справі договір року є двостороннім правочином при вчиненні якого, згідно вимог ст.ст.203, 204 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасників правочину мають бути вільними та відповідати їх внутрішній волі.

Так, пункт 5.4 ПКЕЕ передбачає перелік документів та заяв, які заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач) має надати відповідній організації для укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, та вказує, що ініціатором укладення відповідного договору може бути будь-яка із сторін такого договору.

Пункт 5.17 ПКЕЕ містить перелік істотних умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, а саме: найменування сторін, місце і дату укладення договору, обсяг передачі електричної енергії та договірної граничної величини електричної потужності, режими постачання, гарантований рівень надійності електропостачання (за категорією надійності електропостачання), величини дозволеної та приєднаної потужності електроустановок субспоживача, порядок обліку перетікання реактивної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (за необхідності), порядок обліку споживання електричної енергії та вимірювання величини потужності, споживання та генерування реактивної електроенергії, контролю показників якості електричної енергії (у тому числі у випадку пошкодження або тимчасової відсутності відповідних розрахункових засобів обліку), порядок надання даних щодо використаної субспоживачем електричної енергії, умови дії договору у разі відсутності у споживача договору про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та/або у разі відключення споживача за борги чи з інших причин, строк дії договору, умови та порядок розірвання договору, місцезнаходження, банківські реквізити сторін, а п. 5.18 ПКЕЕ визначає перелік документів, які є невід'ємними частинами такого договору, та до яких зокрема належить: акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та схема електропостачання, зазначення точок приєднання і ліній, що живлять струмоприймачі субспоживача.

Пунктом 5.19. ПКЕЕ передбачено, що у разі укладення між основним споживачем та субспоживачем договору про технічне забезпечення електропостачання споживача цей договір та зміни до нього узгоджуються з електропередавальною організацією у частині режимів споживання електричної енергії, приєднаної потужності, режимів перетікання реактивної електроенергії та дотримання показників якості електричної енергії.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Як уже було вказано вище судом, порядок укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, істотні умови такого договору та перелік документів, які слід долучити до договору та які є його невід'ємними частинами визначено п.п. 5.4., 5.17., 5.18., 5.19. ПКЕЕ.

Відповідно до п. 1.7. ПКЕЕ основний споживач не має права відмовити субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

Згідно вищенаведених приписів ПКЕЕ укладення спірного договору для відповідача є обов'язковим лише при дотриманні позивачем всіх встановлених ПКЕЕ умов, необхідних для укладення такого договору, та зокрема, оформлення належним чином як самого договору з указанням всіх його істотних умов, щодо яких сторони повинні дійти згоди, так і додатків до договору, які є його невід'ємною частиною та щодо змісту яких також необхідне досягнення згоди сторін.

При цьому ПКЕЕ не ставить укладення спірного договору в залежність від наявності інших спорів між сторонами, а лише від вказання істотних умов договору та досягнення між сторонами згоди щодо них, та з доданням до договору обумовлених ПКЕЕ обов'язкових додатків.

Для того щоб договір відбувся, сторони повинні узгодити всі його істотні умови. Якщо в такому двосторонньому правочині відсутня хоча б одна істотна умова, весь договір є неукладеним, тобто таким, що взагалі не відбувся (ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України), а отже, він не може породжувати господарські зобов'язання.

Направлений позивачем відповідачу проект додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження терміну дії договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014, копія якого залучена до матеріалів справи, містить тільки пропозицію про пролонгацію строку дії договору до 09.05.2016 на тих самих умовах, що в ньому були погоджені між сторонами, однак відповідач заперечує проти пролонгації строку дії договору № 09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 та вказує на можливість його переукладення в новій редакції зі зміною точки підключення позивача, отже суд дійшов висновку, що сторонами не було погоджено всіх істотних умов спірного договору та не було дотримано вимог щодо узгодження істотних умов договору в порядку, передбаченому ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст. 638 Цивільного кодексу України та ПКЕЕ. До того ж сторони в укладеному договорі, а саме п. 11.6, прямо погодили можливість відмови сторони від договору після закінчення строку його дії за умови вчасного повідомлення іншої сторони, що і було зроблено відповідачем.

За викладених обставин, у суду відсутні підстави стверджувати, що сторонами на час прийняття рішення у справі погоджені всі істотні умови договору, відповідач скористався передбаченим договором правом на відмову від продовження терміну дії договору, а отже нема підстав для визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди від 22.04.2015 про продовження дії терміну дії договору №09/14 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 09.04.2014 на строк до 09.05.2016, оскільки існують заперечення (розбіжності) сторін щодо окремих умов договору, які не можуть бути узгоджені судом, адже всі істотні умови спірного договору повинні бути визначені сторонами, що виключає задоволення позовних вимог судом.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача задоволенню судом не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.06.2015

Судді Ю.М.Смирнова