ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р. Справа № 923/898/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон

про стягнення 7047121 грн. 73 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Старчик А.А., представник, дов. № 14-90 від 18.04.2014 року;

від відповідача - Колганова Ю.М., представник, дов. від 13.12.2014 року № 01-4/56.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (відповідач) про стягнення 7047121 грн. 73 коп., з яких: 6198913 грн. 28 коп. інфляційні втрати та 848208 грн. 45 коп. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 11.06.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 24.06.2015 р.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач відзив на позовну заяву та витребувані ухвалою суду від 11.06.2015 р. документи не надав.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в нього відсутні заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

16 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» був укладений договір № 118-ПР-ЗЗ купівлі-продажу природнього газу (далі - Договір).

Відповідно до Розділу 1. Договору Продавець зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ, виключно для власних потреб Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Продавець передає Покупцю в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 31 600 тис.куб.м.

На виконання п. 1.2. Договору позивач поставив протягом березня-квітня 2012р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17171 163,91 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.03.12 б/н (за березень 2012р.) на суму 15 573 188,84 грн. та від 30.04.12 б/н (за квітень 2012р.) на суму 1 597 975,07 грн. (а.с. 20, 21).

Таким чином позивачем передано відповідачу за період березень-квітень 2012р. природного газу на загальну суму 17 171 163,91 грн.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Однак розрахунки за поставлений природний газ відповідачем не проводились.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.09.13 у справі № 923/1013/13 з відповідача на користь позивача вже було стягнуто суму основного боргу за період поставки природного газу березень - квітень 2012р., а також було стягнуто суми нарахованих штрафних санкцій за період прострочення виконання зобов'язань з 15.04.2012 р. по 25.07.2013 за поставлений природний газ у березні - квітні 2012 року.

Однак, кінцевою датою нарахованих сум штрафних санкцій було 25.07.2013 року.

Відповідно до цього, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вважає за необхідне стягнути в відповідача суму 3% річних та суму інфляційних втрат нарахованих за період прострочення виконання зобов'язань щодо оплати отриманих обсягів природного газу з 26.07.2013 року по 18.03.2015 року за поставлений природний газ у березні-квітні 2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманого природного газу 6198913 грн. 28 коп. інфляційних втрат та 848208 грн. 45 коп. 3% річних.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6198913 грн. 28 коп. інфляційних втрат та 848208 грн. 45 коп. 3% річних.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 73080 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73036, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний номер - 20077720) - 6198913 грн. 28 коп. інфляційних втрат, 848208 грн. 45 коп. 3% річних та 73080 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова