РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/11015/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

про стягнення грошових коштів в розмірі 49 500,00 грн.

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача: Усенка А.М. (представник за довіреністю);

від відповідача: Будя К.С. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 16 червня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

суть спору:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», 28 квітня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою вих. № 2826 від 22.04.2015 року до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», про стягнення грошових коштів в розмірі 49 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АІ/1607315.

Ухвалою суду від 30.04.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/11015/15 та призначено розгляд справи на 26.05.2015 року.

Через відділ діловодства суду 15.05.2015 р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) надійшла інформація про страхове покриття, яку було долучено до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 20.05.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, надав довідку про відсутність аналогічного спору, які було долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року розгляд справи, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладено до 16.06.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання.

В судовому засіданні 16.06.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав усні пояснення по суті спору, а також надав довідку, якою підтвердив наявність заборгованості відповідача в сумі, зазначеній в позовній заяві, станом на дату винесення судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.06.2015 року подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково на суму 34 116,41 грн.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2014 року між позивачем (надалі - Страховик) та ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ТП 44048 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб "Subaru Outback", державний реєстраційний номер АА 9375 OC.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 21.01.2015 року по Столичному Шосе в м. Києві, а саме: відбулося зіткнення автомобіля "Renault Kangoo", державний реєстраційний номер ВТ 8373 АХ, що знаходився під керуванням Бабенка О.В. та автомобіля "Subaru Outback", державний реєстраційний номер АА 9375 OC, під керуванням Ігнатенко О.В.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Subaru Outback", державний реєстраційний номер АА 9375 OC, було пошкоджено, що підтверджується довідкою, виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 51 655,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1911 від 17.02.2015 року (копія платіжного доручення в матеріалах справи). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 43/34979/2.1.5.1 від 17.02.2015 року (копія страхового акту в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить норма ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2015 року у справі № 752/1332/15-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Бабенком О.В. п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Нормами п. 14.1 ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З аналізу матеріалів справи випливає, що Бабенком В.Ф. застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Renault Kangoo", державний реєстраційний номер ВТ 8373 АХ, шляхом укладення з відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1607315 (належним чином засвідчена копія витягу з МТСБУ про поліс № АІ/1607315 міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень п.22.1 до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з Бабенком О.В. полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/1607315, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану Бабенком О.В. шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу "Renault Kangoo", державний реєстраційний номер ВТ 8373 АХ.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Бабенком О.В. транспортного засобу "Renault Kangoo", державний реєстраційний номер ВТ 8373 АХ.

Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що вартість матеріального збитку автомобіля "Subaru Outback", державний реєстраційний номер АА 9375 OC, визначено на підставі Рахунку-фактури № 0502-1 від 05.02.2015 року та становить: 51 665,00 грн. (копія рахунку в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також те, що полісом № АІ/1607315 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 500,00 грн., суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Бабенком О.В. транспортного засобу "Renault Kangoo", державний реєстраційний номер ВТ 8373 АХ, в розмірі - 49 500,00 грн.

Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем позовних вимог.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву, в якому він визнає позов частково в розмірі 34 116,41 грн. та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в іншій частині, посилаючись на відсутність проведеної оцінки пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що рахунок СТО не є належним доказом розміру матеріального збитку.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що доводи відповідача про відсутність належної оцінки пошкодженого транспортного засобу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нормами Закону України "Про страхування" не передбачено обов'язковості проведення суб'єктами оціночної діяльності незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, тобто необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки, а під оціненою шкодою в ньому розуміється передусім шкода, оцінена страховою компанією.

Також, враховуючи положення ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування", сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі. Отже доводи відповідача про недоведеність розміру збитків, які ґрунтуються виключно на відсутності складеного відповідним експертом звіту про оцінку майна, як обов'язкового документу, повністю спростовуються.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Вищого господарського суду України від 15.01.2013 року у справі №5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 року у справі №5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 року у справі №5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 року у справі №5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 року у справі №910/3655/13 тощо.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, тому доводи, викладені відповідачем у відзиві, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (ЄДРЮОФОП 20842474, адреса: 04176, м.Київ, вул.Електриків, будинок 29А), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ЄДРЮОФОП 25201716, адреса: 04053, м.Київ, вул.Артема, будинок 37-41), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 49 500,00 грн. сорок дев'ять тисяч п'ятсот гривень) та судовий збір - 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя О.С. Комарова