ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 липня 2015 р. Справа № 903/623/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: Хохлов В.О. (представник за дов. б/н від 04.01.2014 р.);

від відповідача: н/з;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом приватної фірми "Нессе-Україна" до приватного акціонерного товариства "Ковельські ковбаси" про стягнення 24 457,04 грн.

В судовому засіданні 01.07.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма "Нессе-Україна" звернулась в суд з позовом до приватного акціонерного товариства "Ковельські ковбаси" про стягнення 24 457,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладений договір купівлі-продажу № 486-Н від 01.01.2015 р.

На виконання договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 16 481,31 грн., що підтверджується видатковими накладними № Б0000178 від 28.01.2015 р., на суму 11 337,54 грн., № 200 від 29.01.2015 р. на суму 902,00 грн., № Б0000005 від 02.03.2015 р., на суму 4 241,77 грн.

Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, вартість купленого товару не оплатив.

Беручи до уваги викладене, позивач просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства "Ковельські ковбаси" на користь приватної фірми "Нессе-Україна" 24 457,04 грн., з яких: (16 481,31 грн. сума основної заборгованості, 2 662,44 грн. пеня, 5 173,17 грн. інфляційні втрати, 140,12 грн. 3% річних).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення, яке наявне в матеріалах справи (а.с.19).

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 01.07.2015 р. за відсутністю представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2015 р. між приватною фірмою "Нессе-Україна" та приватним акціонерним товариством "Ковельські ковбаси" укладено договір купівлі-продажу № 486-Н від 01.01.2015 р. (а.с. 13-14).

Згідно п. 1.1. укладеного договору, позивач зобов'язався передати у власність відповідача товар партіями, згідно накладних у відповідності до замовлень відповідача, а відповідач зобов'язався проводити оплату за товар та прийняти його на умовах даного договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

На виконання договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 16 481,31 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № Б0000178 від 28.01.2015 р., на суму 11 337,54 грн. (а.с. 15);

- № 200 від 29.01.2015 р. на суму 902,00 грн. (а.с. 16);

- № Б0000005 від 02.03.2015 р., на суму 4 241,77 грн. (а.с. 16).

Згідно умов договору, суму в розмірі 100% вартості кожної товарної партії відповідач зобов'язувався перерахувати на банківський рахунок позивача протягом 14 календарних днів з моменту підписання відповідачем накладної і отримання товару. (п. 5.6. договору).

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач отриманий у власність товар не оплатив.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно вимог ст. ст. 655 та 692 ЦК України покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Беручи до уваги підписання сторонами договору, не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, господарський суд, оцінюючи подані позивачем докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 16 481,31 грн.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Приписами ст. ст. 1, 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені). В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" перебіг періоду часу, за який нараховується пеня починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строк за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до вимог п. 7.5. договору купівлі-продажу № 486-Н від 01.01.2015р., за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Беручи до уваги дані норми, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 2 662,44 грн. пені.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України в п. 4.1. Постанови Пленуму № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснив, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У відповідності до даних норм позивач просив стягнути з відповідача 5 173,17 грн. інфляційних втрат та 140,12 грн. 3% річних.

Розмір та періоди нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних судом перевірено, а тому нараховані суми підлягають до стягнення з відповідача у повному обсязі.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору сумі 1 827,00 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Ковельські ковбаси" (вул. Володимирська, 156, м. Ковель, Волинська область 45000, ) на користь приватної фірми "Нессе-Україна" (вул. Фальківська, 1, с. Маяки, Луцький район, Волинська область 45630, ) 24 457,04 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень і чотири копійки), (з яких: 16 481,31 грн. сума основної заборгованості, 2 662,44 грн. пеня, 5 173,17 грн. інфляційні втрати, 140,12 грн. 3% річних), а також 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) витрат пов'язаних із сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Господарський суд Волинської області у складі:

Повний текст рішення складено

02.07.2015

Суддя І. О. Гарбар