РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 906/370/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Карпович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави на рішення господарського суду Житомирської області від 12.05.15 р.

у справі № 906/370/15 (суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом прокурора Житомирського району в інтересах держави

до Житомирської районної державної адміністрації (відповідач - 1), товариства з обмеженою відповідальністю "Вертокиївка-Хміль" (відповідач - 2)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Вертокиївської сільської ради

за участю представників сторін:

прокурор - Грицак А.В.,

відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Житомирської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Житомирської області із позовом до Житомирської районної державної адміністрації та товариства з обмеженою відповідальністю "Вертокиївка-Хміль", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Вертокиївської сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження від 21.07.2014р. №291, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.08.2014р., зобов'язання повернення земельних часток (паїв) загальною площею 83,23 га.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.05.2015р. (суддя Вельмакіна Т.М.) в позові відмовлено повністю.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що за результатом розгляду заяви від 10.06.2014р., було прийняте оскаржуване розпорядження та укладено оспорюваний договір, згідно умов якого, саме невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) загальною площею 83,23 га, за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Вертокиївка" на території Вертокиївської сільської ради відповідач просив передати йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія ЖТ-08-05 №000164, КСП "Вертокиївка" було передано в колективну власність 1861,1 га землі для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Вертокиївської сільської ради народних депутатів від 19.12.1996р.. Оскільки, вказані правовідносини, зважаючи на правовий режим спірного об'єкта оренди, регулюються спеціальними нормативними актами, суд дійшов висновку, що прокурором помилково застосовано до даних правовідносин норми Земельного кодексу України і Закону України "Про землеустрій". Дійшовши висновку про відсутність підстав для скасування розпорядження голови Житомирської РДА №291 від 21.07.2014р., на підставі якого укладено спірний договір, суд також відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним такого договору. Крім того, господарський суд також відмовив в задоволенні вимоги про повернення земельної ділянки, як похідної позовної вимоги від вимоги про визнання договору оренди недійсним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, прокурор звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить вказане судове рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт, зокрема, зауважує, що судом порушено вимоги ст. 15 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 20, 25 Закону України "Про землеустрій" та невірно застосовано положення Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про відсутність необхідності розробки землевпорядної документації для отримання в оренду спірних земельних ділянок. Крім того, вважає, що судом не враховано, що фактично передача в оренду паїв відбувалась за відсутності розпорядження, яким би надавався дозвіл ТОВ "Вертокиївка-Хміль" на розробку та затвердження документації із землеустрою щодо земельних ділянок, що є предметом договору оренди від 05.08.2014 року. Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося й те, що виходячи зі змісту оспорюваного розпорядження щодо надання в оренду земельних ділянок, неможливо індивідуалізувати об'єкт оренди, оскільки в даному розпорядженні не зазначено ні точного місцезнаходження, ні меж наданої в оренду земельної ділянки. Оскільки, відсутні й кадастрові плани земельної ділянки, яка орендується, що унеможливлює індивідуалізацію обєктів оренди, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Житомирська районна державна адміністрація надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Житомирської області від 12.05.2015р. у справі №906/370/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 12.05.2015 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ-08-05 № 000164 від 10.06.1997 року КСП "Вертокиївка", передано у колективну власність 1861,1 га. землі. (а.с.84).

10.06.2014р. ТОВ "Вертокиївка-Хміль" звернулось до Житомирської районної державної адміністрації із заявою, в якій просило надати в оренду строком на 1 рік невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) загальною площею 83,23 га, усього ділянок 50, усього 45 паїв за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Вертокиївка" на території Вертокиївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням 28 сесії 6 скликання Вертокиївської сільської ради Житомирської області надано згоду на передачу в оренду ТОВ "Вертокиївка-Хміль" невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) загальною площею 83,23 га за межами населених пунктів на території Вертокиївської сільської ради строком на 10 років.

На підставі даної заяви 21.07.2014 року Житомирською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №291, яким вирішено передати в оренду ТОВ "Вертокиївка-Хміль" терміном на 1 рік, але не довше ніж до моменту отримання власниками паїв свідоцтв на право власності на земельну ділянку, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в кількості 45 паїв (45 земельних ділянок), загальною площею 83,23 га, згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Вертокиївської сільської ради, згідно переліку, що додається та встановити орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 62).

Додатком до розпорядження голови адміністрації від 21.07.2014р. №291 визначено перелік нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), що передаються в оренду ТОВ "Вертокиївка-Хміль" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вертокиївської сільської ради.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.08.2014 року Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області (орендодавець) та ТОВ "Вертокиївка-Хміль" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, згідно п.1. якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок (нерозділених) невитребуваних земельних часток (паїв) в кількості 45 (сорок п'ять) паїв (45 земельних ділянок) на території Вертокиївської сільської ради за межами населених пунктів, загальною площею 83,23 га (далі договір), що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки від 05.08.2014р.

Пунктом 7 договору зокрема визначено, що договір укладено на один рік, але не довше ніж до моменту отримання власниками паїв свідоцтв на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до п.8 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлюється у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки - 54082,35 грн. на рік та складає 4506,86 грн. за місяць оренди.

Земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення (п.п.12, 13 договору).

Передача земельних ділянок в оренду здійснюється на підставі ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації №291 від 21.07.2014 року.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін, зареєстрований у виконавчому комітеті Вертокиївської сільської ради за №2 05.08.2014 року, засвідчено підписом посадової особи та скріплено відтиском печатки сільської ради.

Додатком №1 до договору оренди земельної ділянки від 05.08.2014 року, визначено перелік нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), що передаються в оренду ТОВ "Вертокиївка-Хміль" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вертокиївської сільської ради із зазначенням площі цих земельних ділянок.

В матеріалах справи, наявні копії схем викопіювання невитребуваних земельних ділянок (паїв), розташованих на території Вертокиївської сільської ради та копія державного акту на право колективної власності на землю, з копією плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність.

Правовідносини щодо порядку паювання земель та виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також щодо передачі в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок регулюються Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", указом Президента України від 08.08.1995 № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", постановою Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) від 04.02.2004 року №122.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 6 указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720/95, від 08.08.1995 року, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку

Відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", власники земельної частки (паю) мають право на виділення їх у натурі (на місцевості) та набуття прав власності на виділені в натурі (на місцевості) земельні ділянки.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (ч. 2 ст. 3 Закону).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (стаття 3 Закону).

Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється державними та іншими землевпорядними організаціями, які отримали в установленому законом порядку ліцензії на проведення землевпорядних робіт, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом (стаття 7 Закону).

Розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (стаття 9 Закону).

Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122.

Документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає, зокрема, проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (стаття 11 Закону).

Предметом даного спору, зокрема, є визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської РДА від 21.07.2014 року № 291.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного розпорядження № 291 від 21.07.2014 року, рішення про передачу в оренду ТОВ "Вертокиївка Хміль" земельних ділянок за рахунок нерозподілених (невитребуваних паїв) було прийняте Житомирською РДА на підставі ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

За змістом ст. 13 наведеного Закону нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) від 04.02.2004 №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Враховуючи положення п.3 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та вимоги форми сертифіката на право на земельну частку (пай), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)", встановлення розмірів земельної частки (паю) передбачається в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Враховуючи наведене, та виходячи з нормативних положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", указу Президента України від 08.08.1995 № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Отже, доводи прокурора з посиланням на ст. 30 Закону України "Про землеустрій", ст. 186 ЗК України щодо відсутності розробленої документації із землеустрою на обєкти оренди, визначення та встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), як підстави визнання незаконним та скасування розпорядження РДА, а також визнання недійсним договору оренди не ґрунтуються на наведених вище положеннях спеціальних нормативно-правових актів, оскільки обєктом оренди є виключно земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), а проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є необхідним лише в разі виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за заявами останніх.

Судом апеляційної інстанції беззаперечно встановлено, що після проведення розпаювання земель КСП "Вертокіївка", якому згідно з Державним актом на праві колективної власності належало 1861,1 га., нерозподіленими (невитребуваними) залишились 45 земельних часток (паїв) (45 земельних ділянок), загальною площею 83,23 га., щодо яких і було прийняте оскаржуване розпорядження Житомирської РДА та які були предметом договору оренди від 05.08.2014 року.

Згідно листа Управління Держземагентства у Житомирському районі №10-603-0.5-2053/2-15 від 12.03.2015 вказано, що форма власності земельних часток №№ 17, 19, 31, 32, 48, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 235, 245, 246, 247, 248, 249, 250, 252, 253, 254, 260, 360, 361, 362, 363, 364, 365, 366, 367, 368, 369, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524. - не витребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) та зазначено про відсутність відомостей щодо оформлення права власності на них (а.с. 22).

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналізуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для висновку про невідповідність розпорядження голови Житомирської РДА від 21.07.2014 року № 291 актам цивільного законодавства чи порушення цивільних прав або інтересів будь-яких осіб, а тому не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним та скасування такого розпорядження.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зобовязання повернути невитребувані земельні частки (паї), враховуючи з поміж іншого похідний характер таких позовних вимог від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської РДА, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за його захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що заперечувати дійсність правочину може одна із сторін чи заінтересована особа на підставах, встановлених законом; розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити об'єктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права чи охоронюваного законом інтересу позивача та наявність підстав недійсності правочину відповідно до підстав поданого позову.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним; підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним та настання відповідних наслідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми правочину, правоздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Для правильного вирішення спору про визнання недійсним спірного договору оренди слід з'ясувати, що саме є об'єктом оренди за цим договором та який правовий режим підлягає застосуванню до даного об'єкту.

За змістом статті 3 Закону України "Про оренду землі" обєктами оренди землі є земельні ділянки, тобто частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (стаття 79 Земельного кодексу України); стаття 15 вказаного Закону визначає істотні умови, яким має відповідати договір оренди такого об'єкту.

Разом з тим, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Аналізуючи наведені вимоги нормативно правових актів, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначене законодавство не містить вимог щодо наявності обов'язкових істотних умов у договорі оренди частки (паю), які передбачені у статті 15 Закону України "Про оренду землі", зокрема вимог про присвоєння обєкту оренди кадастрового номера, вказівку місця розташування та розмір земельної ділянки.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди та для задоволення похідної позовної вимоги про зобовязання повернути невитребувані земельні частки (паї).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 12.05.2015р. у справі №906/370/15 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Справу №906/370/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.