ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" червня 2015 р. Справа № 26/106-12

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» на дії відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер»

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5 499,25 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - не з'явилися;

відділ ДВС - не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядається скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» від 17.04.2015. на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області.

В обґрунтування вимог скаржник зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відділ ДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області надіслав постанову від 23.12.2014. ВП № 38903463, 38903545 про повернення виконавчого документу та оригінали наказів від 04.02.2013. № 26/106-12 через чотири місяці після винесення постанови, тобто 09.04.2015. Виконавчі документи повернено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 , ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та встановлено строк до 23.12.2014. для повторного пред'явлення наказу від 04.02.2013. Вищезазначені документи надійшли до скаржника лише 09.04.2015. На підставі зазначеного скаржник просить суд визнати постанову головного державного виконавця відділу ДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області недійсною з моменту її винесення; винести окрему ухвалу стосовно дій ВДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області по сприянню боржника уникнення стягнення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.04.2015. розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» на бездіяльність відділу ДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області призначено на 14.05.2015 року; зобов'язано відділ примусового виконання рішень ДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області надати суду виконавче провадження з виконання наказу № 26/106-12.

Через канцелярію господарського суду Київської області 14.05.2015 року відповідач надав відзив на скаргу №1, №2 від 17.04.2015 року, в якому проти скарги заперечував та просив суд відмовити в задоволені скарги.

Через канцелярію господарського суду Київської області 14.05.2015 року представник відділу ДВС Бучанського МУЮ у Київській області Бут М.А. надав пояснення на скаргу №1, №2 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві, в якому він просив постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги №1, №2 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві від 23.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.05.2015 розгляд скарги відкладено на 04.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2015 розгляд скарги відкладено на 18.06.2015 року.

Представники позивача, відповідача та відділу ДВС в судове засідання 18.06.2015. не з'явився, хоча про час і місце судового засідання боржник був повідомлений належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.11.2012 року у справі № 26/106-12 було відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2013 року скасовано рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2012 року у справі № 26/106-12, якою задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» в повному обсязі.

04.02.2013 року судом видано накази на примусове виконання рішення у справі № 26/106-12.

16.07.2013 року на адресу відділу ДВС, надійшло два судових накази №26/106-12 видані 04.02.2013 року Господарським судом Київської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Альт Лазер» заборгованості у розмірі 6 992,32 та судового збору у розмірі 804, 75 грн.

У відповідності до вимог ст.. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» 18.07.2013. відкрито виконавче провадження (ВП № 38903454, 38903463) з примусового виконання наказу № 26/106-12 від 04.02.2013.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Державним виконавцем, для виявлення майна боржника та з'ясування місця роботи направлено запит до Реєстраційної служби Бородянського району, МРЕВ ДАІ, ДПІ, УПФУ та земельного відділу.

Відповідно до повідомлення Відділу Держземагенства відомості щодо реєстрації права власності (користування) на земельні ділянки згідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за гр. ОСОБА_1 у відділі відсутні.

Виходом державного виконавця за місцем проживання боржника встановлено, що майна, яке належить боржнику на праві власності, та на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, про що складено АКТ державного виконавця від 12.12.2014 року.

Згідно електронної відповіді Державної податкової служби України від 21.07.2013 року за результатами обробки запиту ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості в базах відносно ОСОБА_1 відсутні.

Станом на 23.12.2014 року від ПФУ отримано повідомлення про те, що за результатами обробітки запиту відносно ОСОБА_1 інформацію в базі даних не знайдено.

Згідно повідомлення МРЕВ ДАІ, зареєстровані транспортні засоби належні на праві власності ОСОБА_1 не значаться.

Відповідно до ч. 7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Постановою відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області управління юстиції від 23.12.2014. ВП № 38903454, 38903463 про повернення виконавчого документа стягувачеві наказ № 26/103-12 від 04.02.2013. повернено стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014. ВП № 38903454, 38903463 виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 23.12.2014.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, після проведення виконавчих дій з виявлення майна боржника та встановлення того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем правомірно відповідно до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» завершено виконавче провадження, у зв'язку з поверненням виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014. ВП № 38903454, 38903463.

Заявник просить суд визнати постанову головного відділу ДВС Бучанського міського управління юстиції у Київській області Союяніної О.В. про повернення виконавчих документів ВП № 38903454, 38903463 недійсною з моменту її винесення.

Скаржник посилається на те, що постанову від 23.12.2014. ВП № 38903454, 38903463 про повернення виконавчого документу та оригінали наказів від 04.02.2013. № 26/106-12, які відділ ДВС повинен був надіслати в триденний строк стягувачу, надійшли до нього через чотири місяці після винесення постанови, тобто 09.04.2015. Виконавчі документи повернено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 , ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та встановлено строк до 23.12.2014 для повторного пред'явлення наказу від 04.02.2013. (п.3 резолютивної частини постанови).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Скаржник просить визнати постанову від 23.12.2014. ВП № 38903454, 38903463 про повернення виконавчого документу стягувачеві недійсною.

Як вже зазначалось, після проведення виконавчих дій з виявлення майна боржника та встановлення того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем правомірно на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 23.12.2014 ВП № 38903454, 38903463 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Проте, пунктом 3 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 ВП № 38903454, 38903463 встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 23.12.2014., у зв'язку з чим скаржник вважає себе позбавленим права для повторного звернення до відділу ДВС з виконавчим документом.

Щодо зазначення в п. 3 резолютивної частини спірної постанови Про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 ВП 38903463, 38903545 року «Виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 23.12.2014», в судовому засіданні 14.05.2014 представник відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції Бут М.А. в своїх поясненнях зазначив, що відповідний пункт помилково внесено до постанови у зв'язку з застосуванням типового шаблону.

Таким чином, Відділ державної виконавчої служби Згурівського районного управління юстиції стверджує та визнає помилковість, від так і неправомірність п. 3 резолютивної частини постанови Про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 року.

Таким чином, за наслідками розгляду скарги суд дійшов висновку про неправомірність зазначення в п. 3 резолютивної частини постанови Про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 року.

У зв'язку з чим, скарга підлягає частковому задоволенню шляхом скасування п. 3 резолютивної частини постанови Про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 року ВП 38903463, 38903545.

Пункт 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, скаржник не позбавлений права повторно подати накази Господарського суду Київської області у справі №26/106-12 від 04.02.2013 року для примусового виконання.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про винесення окремих ухвал та їх направлення до правоохоронних органів, то суд відмовляє в їх задоволенні в силу необґрунтованості.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

При цьому, окрема ухвала виноситься з урахуванням обставин конкретної справи, та її винесення є правом, а не обов'язком суду.

В даному випадку, позивачем не доведено, що в діяльності певного підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу наявні порушення законності або недоліки, що потребують відповідного реагування саме шляхом винесення окремої ухвали.

За таких обставин скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» в порядку ст. 121-2 ГПК України на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області при виконанні наказів господарського суду Київської області від 04.02.2013 р. у справі №26/106-12 підлягає задоволенню частково.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Скаргу №1, №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт Лазер» від 17.04.2015 на дії відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

2. Визнати недійсною та скасувати Постанову ВП № 38903454, 38903463 від 23.12.2014 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В задоволенні вимог іншої частини скарги відмовити.

Суддя Т.Д. Лилак