КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа№ 910/2065/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Макаренко О. І (довіреність від 01.04.2015)

від відповідача 1: Лапшикова О. Г. (довіреність № 26-02/17 від 26.02.2015)

від відповідача 2: не з'явився

розглядає матеріали апеляційної скарги

державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2065/15-г (суддя Марченко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К."

до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" та

Міністерства аграрної політики України

про стягнення 8340675,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.04.2005 року у справі № 910/2065/15-г позов товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." 2084500 грн. основної заборгованості та стягнуто з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К 5835500 грн. 06 коп. заборгованості; 2505175 грн. 66 коп. пені та 73080 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року у справі № 910/1120/15-г в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 2505175,66 грн. та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині 2505175,66 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2015 року у справі № 910/2065/15-г апеляційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 10.06.2015.

Ухвалою суду від 10.06.2015 відкладено розгляд справи на 22.06.2015.

Представник позивача в судове засідання 22.06.2015 з'явився, заперечив на подану апеляційну скаргу на рішення суду та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача 1 в судове засідання 22.06.2015 з'явився та підтримав апеляційну скаргу на рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причин неявки суд не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.07.2014 між ДП "Укрспирт" (покупець) і ТОВ "А.Т.К." (постачальник) укладено Договір, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (продукція), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти й оплатити таку продукцію (пункт 1.1 Договору).

Загальна кількість продукції, що є предметом поставки за Договором, її цільове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами до Договору, які є його невід'ємними частинами (пункт 1.2 Договору).

Ціна на продукцію, що поставляється за Договором, встановлюється у додаткових угодах, що додаються до Договору і є його невід'ємними частинами (пункт 2.1 Договору)

Оплата продукції покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 5.1 Договору).

Відстрочка платежу - протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця за умови наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.7 Договору (пункт 5.2 Договору).

За порушення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 7.6 Договору).

Договір набирає чинності в день підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 9.1 Договору).

Між сторонами також було укладено додаткові угоди до Договору: від 23.07.2014 №1, від 05.08.2014 №2 та від 19.08.2014 №3.

ТОВ "А.Т.К." поставило ДП "Укрспирт" товар на загальну суму 73948500 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 01.09.2014 №196, від 01.09.2014 №197, від 01.09.2014 №189; від 02.09.2014 №208; від 02.09.2014 №211; від 03.09.2014 №209; від 03.09.2014 №212; від 04.09.2014 №213; від 05.09.2014 №214; від 08.09.2014 №215; від 09.09.2014 №216; від 10.09.2014 №217; від 01.08.2014 №90; від 01.08.2014 №91; від 01.08.2014 №92; від 01.08.2014 №93; від 01.08.2014 №94; від 01.08.2014 №95; від 01.08.2014 №96; від 01.08.2014 №97; від 02.08.2014 №98; від 04.08.2014 №99; від 04.08.2014 №100; від 05.08.2014 №105; від 07.08.2014 №106; від 08.08.2014 107; від 08.08.2014 №108; від 08.08.2014 №109; від 08.08.2014 №110; від 08.08.2014 №111; від 08.08.2014 №112; від 08.08.2014 №113; від 09.08.2014 №114грн.; від 09.08.2014 №115; від 09.08.2014 №117; від 09.08.2014 №118; від 09.08.2014 №119; від 09.08.2014 №120; від 10.08.2014 №121; від 10.08.2014 №122; від 10.08.2014 №123; від 10.08.2014 №124; від 11.08.2014 №125; від 12.08.2014 №128; від 14.08.2014 №131; від 14.08.2014 №132; від 20.08.2014 №141; від 21.08.2014 №142; від 22.08.2014 №159; від 23.08.2014 №143; від 23.08.2014 №160; від 23.08.2014 №161; від 23.08.2014 №162; від 24.08.2014 №163; від 24.08.2014 №207; від 25.08.2014 №154; від 25.08.2014 №164; від 25.08.2014 №165; від 25.08.2014 №166; від 25.08.2014 №167; від 25.08.2014 №168; від 25.08.2014 №169; від 25.08.2014 №170; від 26.08.2014 №157; від 26.08.2014 №171; від 26.08.2014 №172; від 27.08.2014 №174; від 27.08.2014 №175; від 27.08.2014 №176; від 27.08.2014 №177; від 28.08.2014 №186; від 28.08.2014 №190; від 29.08.2014 №187; від 29.08.2014 №191; від 31.08.2014 №188; від 30.08.2014 №192; від 31.08.2014 №193; від 31.08.2014 №194; від 31.08.2014 №195; від 27.07.2014 №63; від 27.07.2014 №64.; від 28.07.2014 №66; від 28.07.2014 №67; від 28.07.2014 №68; від 28.07.2014 №73; від 28.07.2014 №74; від 29.07.2014 №69; від 29.07.2014 №70; від 29.07.2014 №71; від 29.07.2014 №72; від 30.07.2014 №75; від 30.07.2014 №76; від 30.07.2014 №77; від 30.07.2014 №78; від 31.07.2014 №80; від 31.07.2014 №81; від 31.07.2014 №82; від 31.07.2014 №83; від 31.07.2014 №84; від 31.07.2014 № 85; від 31.07.2014 №86; від 31.07.2014 №87; від 31.07.2014 №88; від 31.07.2014 №89; від 11.09.2014 №218.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач частково оплатив отриманий товар на загальну суму 66028499,94 грн.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, загальна сума заборгованості ДП "Укрспирт" перед ТОВ "А.Т.К." становить 7920000,06 грн. (73948500 грн. - 66028499,94 грн.).

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В період з 01.07.2014 по 27.02.2015 відповідачем-1 було здійснено часткову оплату заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, судом порушено провадження у даній справі 04.02.2015, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо припинення провадження у справі в частині 2084 500 грн. основного боргу.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної суми боргу, що складає 5835500,06 грн. є законним та обґрунтованим.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах позивач просив стягнути пеню.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перші і третя статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України та статтями 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.2 Договору відстрочка платежу - протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові всіх документів передбачених пунктом 4.7 Договору.

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що за порушення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

08.04.2015 позивачем подано уточнений розрахунок пені, з якого вбачається, що ТОВ "А.Т.К." було збільшено періоди нарахування пені за видатковими накладними від 10.09.2014 №217 на суму 391 000 грн. і від 11.09.2014 №218 на суму 185 850 грн. та вказано такі періоди, а саме: з 24.09.2014 по 24.03.2015 на суму 63 245,59 грн. та з 24.09.2014 по 25.03.2015 на суму 30 240,09 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунки за видатковими накладними від 10.09.2014 №217 і від 11.09.2014 №218 були здійснено більше ніж за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача пені в розмірі 2505175,66 грн.

В частині вимог до Міністерства аграрної політики України, то господарський суд першої інстанції зазначив, що пунктом 4.8 вказаного статуту передбачено, що держава та уповноважений орган управління не відповідають за зобов'язаннями ДП "Укрспирт", а ДП "Укрспирт" не відповідає за зобов'язаннями держави та уповноваженого органу управління, крім випадків передбачених чинним законодавством.

Таким чином колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що Міністерство як уповноважений орган управління не несе відповідальності за зобов'язаннями ДП "Укрспирт", а тому позовні вимоги до відповідача не підлягають задоволенню.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, про необхідність направлення справи № 9102065/15 за підсудністю, оскільки відповідач 1 знаходиться в Київській області, а до відповідача 2 не визначені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 3 статті 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Оскільки, в позовній заяві визначено двох відповідачів та один з них територіально знаходиться в м. Києві, то суд першої інстанції виніс рішення по справі № 910/2065/15-г без порушення правил підсудності визначених в Господарському процесуальному кодексу України.

Також апелянт зазначає, що в рішенні суду першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України

Статтею 83 ГПК України надано господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Враховуючи приписи ст. 233 ГК України, ст. 83 ГПК України а також встановлені судами обставини справи колегія апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та правомірним рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача пені в розмірі 2505175,66 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2065/15-г відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2065/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2065/15-г залишити без змін.

3. Справу № 910/2065/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

О.І. Лобань