ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 914/201/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 17.04.15р., б/н

на рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2015р.

у справі № 914/201/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум», м. Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення 2806,31 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

- від позивача - не з'явились;

- від відповідача - ОСОБА_3

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України представнику, що прибув в судове засідання, роз'яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.04.2015р. (суддя Крупник Р.В.) у справі № 914/201/15 позов публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (надалі ПАТ «Банк Форум») задоволено частково. З фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2.) на користь позивача стягнуто 2283,63 грн. компенсації за комунальні послуги. В задоволенні вимог щодо стягнення 522,68 грн. відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт понесення витрат по сплаті комунальних платежів позивачем ФОП ОСОБА_4 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а з врахуванням того, що 13.03.2014р. орендовані приміщення були передані відповідачем орендодавцю за актом приймання-передачі позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 2283,63 грн. Щодо включення до витрат по сплаті комунальних платежів ПДВ, суд зазначає, що позивач є платником податку на прибуток на загальних умовах та не являється бюджетною установою, нарахування ним ПДВ на суми компенсації відшкодування вартості спожитої електроенергії, опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення (каналізації), інші комунальні та експлуатаційні послуги є правомірним. В задоволенні позовної вимоги щодо стягнення 503,22 грн. орендної плати за період з 01.03.2014р. по 13.03.2014р. суд вирішив відмовити, оскільки заявлений в позовній заяві період нарахування орендної плати не відповідає тому, котрий був встановлений судом, заяви про зміну предмета позову (в частині зміни періоду нарахування та стягнення орендної плати) від ПАТ «Банк Форум» не надходило, а господарський суд, в силу положень ГПК України, самостійно не вправі виходити за межі позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ФОП ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що пунктом 2.2.4. договору сторони узгодили, що відповідач повинен компенсувати позивачеві понесені останнім витрати на комунальні послуги протягом семи банківських днів з моменту отримання відповідачем відповідних рахунків на оплату, однак суд першої інстанції належним чином не дослідив умови договору в цій частині, замінивши поняття «отримання рахунків» на «направлення рахунків». В долучених до матеріалів справи додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт покликається на безпідставне задоволення судом першої інстанції позовних вимог про включення до витрат по сплаті комунальних платежів ПДВ, оскільки ПАТ «Банк Форум» фактично є орендарем, ФОП ОСОБА_2 є суборендарем, а орендодавцем є ФОП ОСОБА_4 Отже, ФОП ОСОБА_4 не являється бюджетною установою, а тому в суму компенсації з відшкодування ПАТ «Банк Форум» вартості спожитої електроенергії, опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, інші комунальні та експлуатаційні послуги вже мало бути нараховано ПДВ.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, ПАТ «Банк Форум» подало відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що відповідачем в апеляційній скарзі не подано жодних доводів стосовно заперечення підстав нарахування компенсації з комунальних витрат та розміру грошових коштів, заявлених до відшкодування, відтак просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

25.06.2015р. після закінчення судового засідання в канцелярію суду поступило клопотання ПАТ «Банк Форум» про долучення до матеріалів справи податкових накладаних.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

27.03.2013р. між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» було укладено договір оренди нежилого приміщення №164/5.1.1/144, за яким ФОП ОСОБА_4 передала, а ПАТ «Банк Форум» прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення площею 114,1 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

29.04.2013р. між ПАТ «Банк Форум» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір суборенди нежитлових приміщень №186/5.1.1/144 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендар (позивач) передає суборендарю (відповідачу) у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 26,3 м2 в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до п. 1.6. договору приміщення передається орендарем та приймається суборендарем за актом приймання-передачі

16.06.2013р. між сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі нежитлових приміщень до договору суборенди нежитлових приміщень №186/5.1.1/144, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в користування об'єкт суборенди (а.с. 23).

Розмір орендної плати за один повний календарний місяць користування приміщенням складає 1200,00 грн., в т.ч. ПДВ. Орендна плата за неповний календарний місяць розраховується пропорційно кількості днів користування приміщенням у такому місяці. Орендна плата перераховується суборендарем щомісячно на підставі цього договору до 25 числа місяця, за який здійснюється оплата. Орендна плата за перший та останній місяці строку суборенди перераховується протягом 20 банківських днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2.1, п.2.2.3. договору).

Пунктами 2.3.1.-2.3.2. договору сторони погодили, що протягом 20 банківських днів з моменту укладення цього договору суборендар повинен сплатити орендарю забезпечувальний платіж у розмірі орендної плати за 1 (один) повний календарний місяць користування приміщенням (надалі - забезпечувальний платіж). Забезпечувальний платіж буде утримуватись орендарем протягом строку дії цього договору, як забезпечення прав орендаря у випадку невиплати суборендарем орендної плати, відшкодування вартості спожитих комунальних та експлуатаційних послуг або невиконання інших обов'язків за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2013р. відповідачем перераховано позивачу 3000,00 грн., з яких - 600,00 грн. орендна плата за період з 16.06.2013р. по 30.06.2013р., 1200,00 грн. - забезпечувальний платіж та 1200,00 грн. - орендна плата за останній місяць оренди (а.с. 27).

Відповідно до п. 2.2.4. договору крім орендної плати, суборендар щомісячно додатково відшкодовує орендарю вартість спожитої електроенергії, опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення (каналізації), інші комунальні та експлуатаційні послуги пропорційно до орендованої площі. Відшкодування здійснюється суборендарем протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання від орендаря відповідних рахунків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.03.2014р. орендні правовідносини сторін за договором припинилися, про що свідчить підписаний між позивачем та відповідачем акт приймання-передачі приміщення, відповідно до котрого суборендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення з оренди (а.с. 24).

У зв'язку з тим, що відповідач в повному обсязі не розрахувався за спожиті комунальні послуги, 05.05.2014р. позивач направив на адресу ФОП ОСОБА_2 лист з вимогою протягом 7 днів з моменту його одержання оплатити спожиті комунальні послуги згідно рахунків-фактур №144 від 11.04.2014р., №105 від 12.03.2014р., №73 від 18.02.2014р., №349 від 02.10.2013р., які були долучені до листа, що підтверджується описом вкладання у цінний лист та поштовою квитанцією (фіскальним чеком) про направлення цінного листа (а.с. 29-43). Однак, відповідач не погасив заборгованість по відшкодуванню комунальних платежів, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України).

У відповідності зі ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення місяться й у ст. 283 ГК України.

Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ст. 774 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтями 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 05.07.2013р. відповідачем на рахунок позивача попередньо внесено 1200,00 грн. в якості орендної плати за останній місяць користування, отже орендна плата за березень 2014р. відповідачем сплачена у повному обсязі, крім того, решта частини перерахованих грошових коштів частково покрили заборгованість по оренді за лютий місяць 2014р., про що зазначив позивач у поданих суду письмових поясненнях (зворот а.с. 113). Аналізом позовної заяви апеляційним господарським судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача 503,22 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2014р. по 13.03.2014р., в той час як фактично до сплати залишається заборгованість з орендної плати за лютий 2014р. З врахуванням наведеного та положень Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких господарський суд не вправі виходити за межі позовних вимог, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні стягнення з відповідача 503,22 грн. орендної плати за період з 01.03.2015р. по 13.03.2014р.

Щодо покликання апелянта про стягнення з відповідача 2303,09 грн. відшкодування вартості спожитих комунальних послуг, судова колегія зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться виставлені ФОП ОСОБА_4 рахунки на оплату комунальних послуг за орендоване позивачем приміщення та меморіальні ордери, з яких вбачається, що ПАТ «Банк Форум» було сплачено комунальні послуги повністю за період, за котрий він просить стягнути заборгованість з відповідача (а.с. 34-44).

Відповідно до п 2.2.4. договору, крім орендної плати, суборендар щомісячно додатково відшкодовує орендарю вартість спожитої електроенергії, опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення (каналазіації), інші комунальні та експлуатаційні послуги пропорційно до орендованої площі. Відшкодування здійснюється суборендарем протягом 7 банківських днів з моменту отримання від орендаря відповідних рахунків. Такий обов'язок відшкодування передбачений і пп. б) п. 3.1.1. договору.

Проаналізувавши позовну заяву судовою колегією встановлено, що позивачем, на виконання вимог п. 2.2.4. договору, заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на комунальні послуги пропорційно до орендованої останнім площі.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2014р., цінним листом з описом вкладення, позивачем на адресу відповідача були надіслані рахунки-фактури №144 від 11.04.2014р., №105 від 12.03.2014р., №73 від 18.02.2014р., №349 від 02.10.2013р. та лист-вимога, проте вказана поштова кореспонденція повернулася на адресу позивача з відміткою відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 1.7 постанови Пленуму ВГС України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою. Відтак, покликання апелянта на неодержання ним рахунків про відшкодування комунальних послуг, що має наслідком ненастання строку їх оплати, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на те, що позивачем були виконані всі вимоги п. 2.2.4. договору, а з матеріалів справи вбачається реальне понесення ПАТ «Банк Форум» витрат по сплаті комунальних платежів орендарю - ФОП ОСОБА_4, та з врахуванням того, що 13.03.2014р. орендовані приміщення були передані відповідачем орендодавцю за актом приймання-передачі, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення витрат на відшкодування комунальних платежів в розмірі 2283,63 грн.

Разом з тим, твердження скаржника про безпідставне включення до витрат по сплаті комунальних платежів податку на додану вартість, відхиляються судовою колегією з наступних підстав.

Відповідно до пп. «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (в редакції, яка існувала станом на момент виникнення спірних відносин) вбачається, що до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Разом з тим слід зазначити, що операції котрі підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою ПДВ, не є об'єктом оподаткування чи звільнені від оподаткування ПДВ визначені в ст.ст. 195, 196, 197 ПК України. З аналізу вказаних статтей не вбачається, що операції щодо компенсації орендодавцю - небюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії підпадають під дію визначених у цих статтях норм.

Відповідно до листа Державна фіскальна служба України від 09.09.2014р. №3120/6/99-99-19-02-02-15 «Щодо оподаткування операцій з оперативної оренди», якщо орендодавцем виступає небюджетна установа, то кошти, що отримуються від орендаря у вигляді відшкодування витрат на енергоносії, що є складовою витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, включаються до бази оподаткування ПДВ орендодавця та оподатковуються ПДВ у загальновстановленому порядку, що підтверджується долученими до матеріалів спарви податковими накладними (а.с. 172-175).

З врахуванням того, що позивач є платником податку на прибуток на загальних умовах та не являється бюджетною установою, колегія суддів зазначає, що нарахування ПАТ «Банк Форум» ПДВ на суми компенсації відшкодування вартості спожитої електроенергії, опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення (каналізації), інші комунальні та експлуатаційні послуги є правомірним, а доводи апелянта в цій частині - необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 02.04.2015р. у справі № 914/201/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 02.07.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.