ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 916/4945/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоЄвсікова О.О.,
суддів:Кролевець О.А. (доповідач у справі), Попікової О.В.
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "БС Транс Сервіс ЛТД"
на рішенняГосподарського суду Одеської області від 17.02.2015
та на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 21.04.2015
у справі№916/4945/14 Господарського суду Одеської області
за позовомОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "БС Транс Сервіс ЛТД"
провизнання недійсним рішення загальних зборів
за участю представників сторін
від позивача:не з'явились
від відповідача:
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БС Транс Сервіс ЛТД" (далі - Товариство) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства, що оформлене протоколом №28 від 06.07.2011.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2015 (суддя Цісельський О.В.), яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 (колегія суддів: Бєляновський В.В., Величко Т.А., Поліщук Л.В.), позов задоволено, визнано недійсним оспорюване рішення загальних зборів Товариства з підстав недотриманням вимог закону під час їх скликання та проведення, а також порушення прав позивача як учасника Товариства.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "БС Транс Сервіс ЛТД" створено на підставі рішення загальних зборів Товариства, оформленого протоколом №1 від 02.03.2004, та зареєстровано 17.03.2004 виконавчим комітетом Іллічівської міської ради.

Згідно з рішенням позачергових загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №24 від 10.12.2009, у Товаристві був наступний склад учасників:

- ОСОБА_5, із часткою у статутному капіталі 55% вартістю 990000 грн.;

- ОСОБА_6, із часткою у статутному капіталі 40% вартістю 720000 грн.;

- ОСОБА_4, із часткою у статутному капіталі 5% вартістю 90000 грн.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №25 від 25.12.2009, збільшено розмір статутного капіталу до загальної суми в розмірі 5300000 грн. шляхом внесків пропорційно розміру власної частки в статутному капіталі, а саме:

- ОСОБА_5 - збільшено з 990000 грн. до 2915000 грн., що складає 55% статутного капіталу Товариства;

- ОСОБА_6 - збільшено з 720000 до 2120000 грн., що складає 40% статутного капіталу Товариства;

- ОСОБА_4 - збільшено з 90000 до 265000 грн., що складає 5% статутного капіталу Товариства.

07.05.2010 учасник Товариства ОСОБА_5 із часткою в статутному капіталі 55% вартістю 2915000 грн. помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 07.05.2010, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Відповідно до заповіту ОСОБА_5 його єдиним спадкоємцем на частку корпоративних прав у статутному капіталі Товариства в розмірі 55% є ОСОБА_7, який 02.11.2010 звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою №24 про прийняття спадщини померлого ОСОБА_5, а саме: частки майнових прав у розмірі 55%, що становить 2915000 грн. у статутному капіталі Товариства.

Однак 06.07.2011 відбулись загальні збори учасників Товариства за участю ОСОБА_6, який володів 40% голосів. На цих загальних зборах прийнято наступні рішення, оформлені протоколом №28 від 06.07.2011:

- виключено зі складу засновників Товариства ОСОБА_5 у зв'язку зі смертю;

- частку ОСОБА_5 у статутному фонді (капіталі) Товариства, яка складає 2915000 грн. - 55%, перерозподілено, виходячи з процентного співвідношення між учасниками Товариства наступним чином: ОСОБА_6 - 4711170 грн., що дорівнює 88,89% статутного фонду (капіталу), ОСОБА_4 - 588830 грн., що дорівнює 11,11% статного фонду (капіталу);

- виключено зі складу учасників Товариства згідно зі ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" ОСОБА_4;

- перерозподілено частки у статутному фонді (капіталі) між засновниками Товариства наступним чином: ОСОБА_6 - грошовий внесок 5300000 грн., що складає 100% статутного фонду (капіталу) Товариства;

- звільнено з посади генерального директора Товариства ОСОБА_8 та призначено на посаду генерального директора товариства ОСОБА_9;

- затверджено Статут Товариства шляхом викладення його в новій редакції та вирішено здійснити державну реєстрацію Статуту в новій редакції.

ОСОБА_4 звернувся до господарського суду з позовом у даній справі, заявивши вимоги про визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів учасників Товариства, оформленого протоколом №28 від 06.07.2011.

Положеннями ст.ст. 113, 140 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 50 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками, зокрема, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Управління діяльністю господарського товариства згідно з ч. 1 ст. 89 ГК України здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 60, ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

При цьому право учасника господарського товариства брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом, закріплено у ч. 1 ст. 116 ЦК України, ч. 1 ст. 88 ГК України та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства".

З аналізу викладених правових норм вбачається, що участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах є одним із гарантованих прав учасника товариства, і неповідомлення його про проведення загальних зборів учасників товариства у встановленому порядку є грубим порушення його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 17, 18, 21 постанови від 24.10.2008 за №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснив, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Зокрема, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Разом з тим, перехід частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи врегульовано ст. 147 ЦК України, згідно з ч. 5 якої відповідна частка переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.

Статтею 55 Закону України "Про господарські товариства" також передбачено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Водночас згідно зі ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере. Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Тобто виключення учасника з товариства з обмеженою відповідальністю можливе лише шляхом прийняття рішення учасниками, що володіють 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства, і лише за наявності передбачених наведеною нормою підстав, до яких не віднесено смерть громадянина учасника товариства, адже в такому випадку відповідна частка переходить до спадкоємця, який, за загальним правилом, має переважне право вступу до цього товариства. При цьому як відмова правонаступника (спадкоємця) померлого учасника від вступу до товариства чи відмова товариства у його прийнятті, так і виключення учасника з товариства має наслідком видачу у грошовій або натуральній формі частки у майні, яка належала, відповідно, спадкодавцю чи учаснику, а не перерозподіл її між іншими учасниками.

При вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства, господарські суди повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо. Вирішуючи питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства, необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою. Господарські суди повинні враховувати як фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника з товариства, так і дотримання вимог законодавства та установчих документів при скликанні та проведенні відповідних загальних зборів (п. 29 постанови від 24.10.2008 за №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

З встановлених судами обставин вбачається, що в загальних зборах 06.07.2011 Товариства брав участь лише один учасник, що володів часткою у статутному капіталі 40%. Тобто спірне рішення прийнято неправомочними загальними зборами, які було проведено за відсутністю кворуму, що є безумовною підставою для визнання такого рішення недійсним.

Вказана обставина також свідчить про відсутність на відповідних загальних зборах учасників, які володіють 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства, необхідних для прийняття рішення щодо виключення учасника з товариства.

Дослідивши зміст оспорюваного рішення загальних зборів, суди першої та апеляційної інстанцій з'ясували, що в ньому не наведено фактичних обставин, які б підтверджували покладення на позивача певних обов'язків, невиконання яких спричинило його виключення. Відповідачем всупереч вимогам ст. 33 ГПК України під час розгляду справи судами також не надано доказів невиконання позивачем певних обов'язків або перешкоджання ним досягненню цілей Товариства та погіршення ділової репутації підприємства, наявності матеріальних збитків, спричинених діями позивача. При цьому доводи відповідача про те, що позивач ігнорував загальні збори учасників Товариства, не з'являючись на них, фактично не приймав участі в управлінні, правильно відхилені судами, адже участь в управлінні товариством є правом, а не обов'язком учасника.

Крім того, судами визнано недоведеними обставини повідомлення позивача про час і місце проведення спірних загальних зборів та їх порядок денний, зважаючи на відсутність доказів отримання позивачем відповідного поштового відправлення або ж повідомлення про його невручення з певних причин.

Тобто судами першої та апеляційної інстанцій встановлено обставини, які свідчать про наявність правових підстав, зокрема безумовних, для визнання недійсним спірного рішення загальних зборів учасників Товариства у зв'язку з недотриманням вимог закону під час їх скликання та проведення, а також порушенням прав позивача як учасника Товариства.

Зважаючи на викладене, суди обґрунтовано задовольнили вимоги позивача, визнавши недійсним спірне рішення загальних зборів учасників Товариства. А скаржником не доведено порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у судових рішеннях попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновку, що судами у порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34, 35 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БС Транс Сервіс ЛТД" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 у справі №916/4945/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Євсіков

Судді О.Кролевець

О.Попікова