ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" червня 2015 р.Справа № 922/3638/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Дзюби О.А.

при секретарі судового засідання Шаповалов О.В.

розглянувши справу

за заявою Повне товариство "Діхтяренко і Компанія", м. Харків
до Повне товариство "Діхтяренко і Компанія", м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 17 червня 2015 року; зобов'язано ліквідатора надати суду повний звіт про виконану роботу по ліквідації банкрута, попереджено ліквідатора про відповідальність за невиконання вимог суду.

В судове засідання ліквідатор знов не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, документів витребуваних судом не надав, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно п. 1 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у постанові про визнання фізичної особи - підприємця банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

Постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року Повне товариство "Діхтяренко і Компанія" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1, якого зобов'язано виконати всі дії по ліквідації банкрута, докази надати суду.

В подальшому, ухвалами суду розгляд справи багаторазово відкладався, з причин неявки у засідання суду ліквідатора та ненадання ним витребуваних судом доказів виконання ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.п. 1-2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

аналізує фінансове становище банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню;

продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство;

веде реєстр вимог кредиторів;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 7 ст. 41 вказаного Закону - під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Відповідно до п.п. 10-12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" :

Ліквідатор зобов'язаний на вимогу господарського суду та державного органу з питань банкрутства надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

Станом на момент розгляду даної справи, ліквідатором вимоги суду відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не виконані, строк на виконання ліквідаційної процедури скінчився.

Також судом встановлено, що ліквідатор банкрута - ОСОБА_1. систематично не виконує вимоги суду, не з'являється на виклики суду, хоча неодноразово попереджувався ухвалами суду про відповідальність за невиконання вимог суду та про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядаються справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Тобто, при вирішенні питань процесуального характеру під час розгляду справ про банкрутство господарські суди повинні керуватися зазначеним Законом і застосовувати ті статті або відповідні частини статей Господарського процесуального кодексу України, які мають універсальний характер для будь-якої форми судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Аналогічні за змістом норми закріплені у ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суд зазначає, що обов'язок виконувати судові рішення, що набрали законної сили і які є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України встановлений статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011року неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншими учасниками процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватись господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Проте ліквідатором приписи Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та постанови господарського суду у даній справі виконані не були, звіт ліквідатора та інші належні документи у порядку ч.1 ст.32 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" стосовно проведення ліквідаційної процедури відносно банкрута не надані, строк ліквідаційної процедури скінчився.

Відповідно до п. 3.9.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність визнана обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Враховуючи, що неявка ліквідатора в судові засідання та систематичне невиконання ним вимог господарського суду затягує процедуру банкрутства та не дає можливості завершити ліквідаційну процедуру, відповідно до п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 в доход Державного бюджету України штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього господарським судом, 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що згідно Податкового кодексу України від 02.12.10 р. № 2755-VI, станом на момент розгляду справи становить 1700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 38-48, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 5 ст. 83, ст. ст. 4-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) в доход Державного бюджету України (УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код одержувача 37999654, банк одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку одержувача 851011, номер рахунку 3003) штраф за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом, в сумі 1700,00 грн.

Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Дзюба О.А.