КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа№ 910/919/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Маєнков Є.П.

від відповідача: Лаврін О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Арконі»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р.

у справі №910/919/15-г (суддя Мельник В.І.)

за позовом Приватного підприємства фірма «Арконі»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Арконі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним Кредитного договору №0006/07/20-КL від 12.02.2007р., укладеного між Акціонерним комерційний банком «Форум» в особі Вінницької філії АКБ «Форум» та Приватним малим підприємством фірмою «Арконі», з підстав підписання цього Кредитного договору неповноважною особою зі сторони банку.

До початку розгляду справи по суті позивачем подана заява про зміну підстави позовної заяви, за якою він просив суд визнати недійним Кредитний договір №0006/07/20-KL від 12.02.2007р. з підстав відсутності в ньому істотної умови щодо відповідальності банку за порушення зобов'язань, що, на думку позивача, суперечить чинному законодавству.

Відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позовної заяви.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального права.

Так, скаржник зазначає, що єдиною підставою для відмови у задоволенні позову суд вказав пропущення позивачем строку позовної давності. При цьому, як вказує апелянт, суд не врахував п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських договорів» та не з'ясував обставини справи, не визначився з наявністю або відсутністю порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, за якими просить залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому відповідач зазначає, що Кредитний договір є дійсним, не порушує норм чинного законодавства, у ньому передбачена відповідальність банку. Крім того, як вказує відповідач, після укладення спірного Кредитного договору, сторони вчинили ряд дій, які схвалюють цей Договір.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. апеляційну скаргу Приватного підприємства «Арконі» було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. та призначено її до розгляду на 03.06.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 03.06.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №910/919/15-г у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийняла до свого провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Арконі».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.06.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та його клопотанням про відкладення розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

12 лютого 2007р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», як кредитодавцем, та Приватним малим підприємством фірмою «Арконі», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Приватне підприємство фірма «Арконі», як позичальником, був укладений Кредитний договір №0006/07/20-KL, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 800 000,00 грн.

Згідно з пунктами 1.2. та 1.3. Кредитного договору кредитні кошти надаються строком по 11.02.2008р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17,8% річних.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником в національній валюті згідно з п. 2.6. цього Договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п. 2.6. цього Договору дати є підставою для вимоги щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно.

Згідно з п. 2.6. Кредитного договору проценти сплачуються позичальником за перший місяць користування кредитними коштами не пізніше останнього робочого дня першого місяця користування кредитними коштами за період з моменту видачі кредитних коштів по 25-те число першого місяця користування кредитними коштами включно. В подальшому проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно за період з 26-го числа попереднього місяця по 25-те число поточного місяця включно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачуються в день повернення кредитних коштів.

Пунктом 7.3. Кредитного договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В подальшому сторонами укладались додаткові угоди до Кредитного договору.

Так, за Додатковою угодою №1 від 11.02.2008р. до Кредитного договору сторони визначили, що кредитні кошти надаються строком по 10.02.2009р.

Додатковою угодою №2 від 24.06.2008р. до Кредитного договору визначено, що з 24.06.2008р. за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18% річних.

Згідно з Додатковою угодою №3 від 10.11.2008р. до Кредитного договору з 10.11.2008р. за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 22% річних.

За Додатковою угодою №4 від 11.02.2009р. сторони встановили, що кредитні кошти надаються строком по 09.02.2010р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 27% річних. Також сторони визначили графік зниження ліміту заборгованості.

Додатковою угодою №5 від 28.08.2009р. до Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються строком по 15.07.2011р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 25% річних. Також за цією Додатковою угодою №5 визначений графік зниження ліміту заборгованості.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про визнання недійним Кредитного договору №0006/07/20-KL від 12.02.2007р. з підстав відсутності в ньому істотної умови стосовно відповідальності банку.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимоги позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач пропустив строк позовної давності, а відповідачем заявлено про пропущення цього строку, то згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України необхідно застосувати позову давність та, у зв'язку з цим, відмовити в позові.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду відмічає, що господарським судом не був врахований п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», в якому зазначається, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, суд першої інстанції, перш ніж застосовувати позовну давність, повинен був з'ясувати та встановити, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Апеляційний господарський суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив відсутність порушеного права позивача, що вбачається з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банку або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядку його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Так, п. 4.3. Кредитного договору сторони визначили, що якщо повне або часткове невиконання стороною умов Договору спричинило іншій стороні збитки, винна сторона відшкодовує їх протягом п'яти робочих днів з моменту одержання письмової вимоги від сторони, якій такі збитки завдано. Відшкодування заподіяних збитків не звільняє винну сторону від сплати неустойки.

Таким чином, наведеним пунктом Кредитного договору спростовуються доводи позивача про те, що в ньому не передбачена відповідальність відповідача за порушення умов цього Кредитного договору.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відсутність істотної умови в договорі має наслідком не його недійсності, а його неукладення, що вбачається з положень ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Оскільки позивачем не доведено належними засобами доказування обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання договорів недійсними, з урахуванням п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Арконі» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. у справі №910/919/15-г залишити без змін.

3. Справу №910/919/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця