РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015Справа №910/10497/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія"

про визнання недійсним пунктів контракту

за участю представників сторін:

від позивача: Іскандеров І.В. - провідний юрисконсульт

Лук'янов О.Л. - юрисконсульт

від відповідача: Корчагін М.П. - представник за довіреністю

У судовому засіданні 03.06.2015 на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 19.06.2015.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія" про визнання пунктів 7.4 та пунктів 7.5 контракту від 19.11.2013 № 13-3421А недійсними.

Позивач вказує, що його права та охоронювані законом інтереси порушено, що зумовило звернення з позовом до суду, а тому наполягає на їх відновлені шляхом задоволення позовних вимог.

Відповідач надав відзиви на позовну заяву, позовні вимоги вважає безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши оцінку кваліфікацію відносинам сторін, доводам позивача викладених у позові, запереченням відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 19.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія", далі Продавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів", далі Покупець, було укладено контракт № 13-3421А, далі Контракт, відповідно до предмету якого (п. 1) Продавець зобов'язується поставити та передати, а Покупець зобов'язується оплатити та прийняти 1 новий легковий автомобіль марки "Rolls-Royce Ghost", 2014 року виготовлення, об'єм двигуна 6592 куб.см., колір "Gunmetal/Jubilee Silver".

Згідно з п. 2.1 у редакції Додаткової угоди № 1 від 31.01.2014 до Контракту загальна вартість товару складає 4 576 257,01 грн. у т.ч. ПДВ.

Розділом 7 Контракту передбачена відповідальність сторін.

Згідно п. 7.4 Контракту у разі прострочення терміну платежу, який передбачений в п. 4.2 контракту, на строк 5 робочих днів або більше робочих днів Продавець має право в односторонньому порядку відмовитися від контракту та стягнути з Покупця штраф у розмірі 10% від вартості товару. Штраф та/або інші майнові санкції стягуються Продавцем за рахунок попередньої оплати, решта якої повертається Покупцю протягом 30 робочих днів з дня підписання угоди про розірвання контракту.

Пунктом 7.5 Контракту передбачено, що якщо Покупець після здійснення попередньої оплати відмовиться з будь-яких причин від подальшого виконання своїх зобов'язань за контрактом, Продавець має право в односторонньому порядку відмовитися від контракту та стягнути з Покупця штраф у розмірі 10% від загальної вартості товару. Штраф та/або інші майнові санкції стягуються Продавцем за рахунок попередньої оплати, решта якої повертається Покупцю протягом 30 робочих днів з дня підписання угоди про розірвання контракту.

Позивач стверджує, що пункти 7.4 та 7.5 Контракту суперечать вимогам ч. 7 ст. 193 ГК України та ч. 1 ст. 525 ЦК України, не відповідають вимогам розумності та справедливості, за таких обставин просить суд визнати їх недійсними.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України

Порядок відмови від договору регулюється загальними засадами цивільного права. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Але, відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Наслідки односторонньої відмови від договору визначаються ч. 3 ст. 651 ЦК України, згідно з якою у разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На виконання умов Контракту, листом від 22.04.2014 № 209 відповідач повідомив позивача про закінчення виготовлення замовленого автомобіля і про орієнтовний строк його доставки в Україну. Листом від 13.06.2014 № 301 відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля до передачі та необхідність проведення оплати повної вартості автомобіля, таким чином у позивача виник обов'язок протягом 5 робочих днів оплатити решту суми від загальної вартості автомобіля. Однак позивач 20.06.2014 надіслав відповідачу лист про припинення контракту на підставі п. 5.4 (у зв'язку з форс-мажорними обставинами) і просив повернути йому внесену передоплату.

Листом від 27.06.2014 № 329 відповідач повідомив позивача про те, що він не погоджується на припинення Контракту відповідно до умов п. 5.4 та заявив вимогу оплатити товар. Листом від 03.07.2014 № 149/1 позивач повідомив, що Контракт на поставку автомобіля він вважає достроково припиненим і вимагає повернути грошові кошти у сумі 690 694,56 грн., сплачені ним у якості попередньої оплати. На підставі цього, відповідач керуючись п. 7.4 Контракту надіслав позивачу заяву від 15.07.2014 про односторонню відмову від Контракту і застосування штрафу у розмірі 457 625,70 грн. (10% від вартості автомобіля), решту від суми попередньої оплати перерахував на поточний рахунок позивача, згідно платіжного доручення від 29.07.2014 № 1819.

Судом встановлено, що положення Контракту, а саме пункти 7.4 та 7.5 відповідають приписам ч. 3 ст. 651 ЦК України та приписам ч. 1 ст. 188 ГК України, яким встановлено, що розірвання господарського договору в односторонньому порядку сторони можуть передбачити у договорі. Сторони у Контракті передбачили можливість розірвання контракту з ініціативи відповідача в односторонньому порядку, яке здійснюється шляхом вчинення відповідачем односторонньої відмови від контракту при наявності відповідних підстав.

Положенням ч. 7 ст. 193 ГК України, яким обґрунтований позов, визначається, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Однак, ч. 6 цієї статті визначено, що зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Підстав для односторонньої відмови відповідача від Контракту є обставини, які унеможливлюють подальше виконання цього Контракту. Відповідно до законодавства сторони мали право передбачити у Контракті як можливість односторонньої відмови від Контракту, так і можливість односторонньої відмови від зобов'язання.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія" про визнання пунктів 7.4 та пунктів 7.5 контракту від 19.11.2013 № 13-3421А недійсними, слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 627, 628, 629, 615, 651 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. ч 2,3 ст. 85, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено - 24.06.2015 року

Суддя Ю.О. Підченко