КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/25348/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Щербаков В.О. - дов. №3807 від 20.10.2014 р.

від відповідача не з'явились

від третьої особи Вовк С.О. - договір №30-12/14 від 30.12.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Роман Сільвії Степанівни

на рішення господарського суду міста Києва

від 23.04.2015 р. (головуючий суддя Бондарчук В.В.,

судді: Нечай О.В., Спичак О.М.)

у справі №910/25348/14

за позовом Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Федоровича

(далі - ФОП Сорока Ігор Федорович)

до Фізичної особи-підприємця Роман Сільвії Степанівни

(далі - ФОП Роман Сільвія Степанівна)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «АСД-логістік»

про стягнення 129 592,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.04.2015 р. у справі №910/25348/14 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ФОП Роман Сільвії Степанівни на користь ФОП Сороки Ігоря Федоровича 111 658,64 грн. збитків, 4 000,00 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження та 2 233,17 грн. судового збору. Крім цього, повернуто з Державного бюджету України на користь ФОП Сороки Ігоря Федоровича судовий збір у розмірі 358,68 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення прийнято судом за неповно з'ясованих обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, за невідповідності висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невірного та неповного дослідження доказів. За твердженнями апелянта, при заміні первісного відповідача належним, судом в порушення ст. 87 ГПК України ФОП Роман Сільвію Степанівну неналежно повідомлено про залучення її відповідачем у справі та про дату судового засідання, в зв'язку з чим позбавлено права надати суду заперечення на позов, докази на їх обґрунтування тощо. Крім цього, апелянт не погоджується із розміром завданих позивачу збитків, вважає його належним чином не доведеним тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/25348/14 за апеляційною скаргою ФОП Роман Сільвії Степанівни передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на лікарняному, а судді Алданової С.О. у відпустці, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.06.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 р., враховуючи формування постійного складу судових колегій, вихід судді Алданової С.О. з відпустки, а судді Коршун Н.М. з лікарняного, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 р. апеляційну скаргу ФОП Роман Сільвії Степанівни прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судове засідання з'явилися представники позивача та третьої особи, представник відповідача (апелянта) не з'явися, хоча про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням передбачених у цьому розділі особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (п.п. 3.9.1, 3.9.2) встановлено, що за змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача (а.с. 184) про дату, час та місце розгляду справи, його неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, з огляду на приписи ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами. Присутні в судовому засіданні представники позивача та третьої особи проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечували.

Представник позивача та третьої особи доводи апеляційної скарги заперечили, просили не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, врахувавши клопотання відповідача щодо розгляду справи за його відсутності, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Так, ФОП Сорока Ігор Федорович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ПП «АСД-логістік» про стягнення заборгованості в розмірі 129 592,81 грн. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором транспортного експедирування №3704/3 від 24.09.2014 р. (далі - Договір), а саме, пошкодженням перевезеного вантажу, внаслідок чого позивачу було завдано збитків на вказану суму тощо.

У відзиві на позовну заяву ПП «АСД-логістік» просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що доказами розміру заподіяного позивачу збитку може бути лише товарно-транспортна накладна на перевезення вантажу та акт про пошкодження вантажу, в якому сторони дійшли згоди у визначенні суми, на яку зменшилась вартість вантажу, а у випадку якщо сторони не дійшли такої згоди - акт (висновок) експертизи. Крім цього, ПП «АСД-логістік» просило залучити в якості співвідповідача ФОП Роман Сільвію Степанівну.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 12.02.2015 р. місцевим судом залучено до участі у справі ФОП Роман Сільвію Степанівну третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яку зобов'язано надати письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог та докази на підтвердження викладених обставин.

24.02.2015 р. позивачем подано клопотання про зміну розміру позовних вимог, згідно якого він просив суд змінити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 111 658,64 грн. та 4 000, 00 грн. за проведення експертного дослідження. Згадане клопотання задоволено місцевим судом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2015 р. судом першої інстанції замінено первісного відповідача - ПП «АСД-логістік» на належного відповідача - ФОП Роман Сільвію Степанівну, залучено до участі у справі ПП «АСД-логістік» третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

З'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, розглянувши сукупність поданих сторонами доказів на підтвердження та спростування позовних вимог відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та прийняв рішення про їх задоволення.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд посилався на висновок експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження №1115 від 19.02.2015 р., згідно якого пошкодження ємностей місткістю 5000 літрів та 400 літрів, які перевозилися автомобілем ФОП Роман Сільвії Степанівни, є такими, що не дозволяють користування ними за призначенням. Тому суд дійшов висновку, що позивачу було спричинено збитків на суму 111 658,64 грн., адже факт заподіяння збитків позивачу відповідачем належним чином доведений, розмір збитків, яких останній зазнав у зв'язку з пошкодженням товару, чітко визначений понесеними позивачем витратами, причинний зв'язок між протиправними діями та шкодою належно встановлений, тому позовна вимога про їх стягнення підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення 4 000,00 грн. витрат, понесених у зв'язку з оплатою проведеного експертного товарознавчого дослідження, ці витрати суд не вважав сумою, яка підлягає сплаті за проведення судової експертизи, натомість вважав іншими судовими витратами, пов'язаними з розглядом справи в розумінні ст. 44 ГПК України, відтак дійшов висновку про їх стягнення з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2014 р. між ПП «АСД-логістік» (експедитором) та ФОП Сорокою Ігорем Федоровичем (клієнтом) укладено Договір, за умовами якого експедитор зобов'язався за плату і за рахунок клієнта, надати пов'язані з перевезенням вантажу клієнта послуги шляхом укладення від імені та за рахунок клієнта угоди з третьою стороною на відповідних умовах.

За умовами п. 3.2. Договору експедитор зобов'язався вчинити правочин якісно, своєчасно, відповідно до вимог чинного законодавства України.

У відповідності до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Таким чином, виходячи з умов Договору ПП «АСД-логістік» як експедитор зобов'язалося надати послуги з організації перевезення вантажу позивача шляхом укладення договору перевезення з перевізником.

В подальшому, ПП «АСД-логістік» (відправник) та ФОП Роман Сільвія Степанівна (перевізник) уклали заявку-договір перевезення №3704/П від 24.09.2015 р. (далі - Заявка), за умовами якої перевізник зобов'язався за плату доставити довіреній їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві).

Як вбачається з Заявки, відповідач зобов'язався доставити вантаж - обладнання вагою 1,3 тони, завантаження відбулось у Чеській Республіці. Вантаж перевозився вантажним автомобільним транспортом з державним номером АО4668АІ.

Переміщення вантажу через митний кордон України в пункті пропуску «Чопська митниця» відбулося 26.09.2014 р., а розмитнення на Київській обласній митниці - 29.09.2014 р., що підтверджується СМR №4489806 (копія в матеріалах справи).

Проте, при доставці вантажу (ємності місткістю 5000 літрів та 400 літрів) у пункті кінцевого призначення при вивантаженні в Черкаській області, Жашківського району, с. Сабадаш, на території складу позивача було виявлено пошкодження вантажу, в зв'язку з чим 30.09.2014 р. між ФОП Сорокою Ігорем Федоровичем, ПП «АСД-логістік» та водієм автомобіля Мерседес Іван С.С., власником якого є ФОП Роман Сільвія Степанівна, складено акт про пошкодження майна при перевезенні, відповідно до якого в процесі здійснення перевезенням водієм Іван С.С. товару згідно СМR №4489806 було пошкоджено наступний товар: ємкість 5000 л. - 1 шт. Зокрема в процесі огляду товару виявлено наступні ушкодження: в ємності 5000 л. виявлено проникаюче пошкодження в нижній частині ємності шириною приблизно 5 см. та тріщина шириною 20 см., друге пошкодження на вказаній ємності виявлено з протилежної сторони, у вигляді протертої щілини не проникаючого характеру. Також на ємності місткістю 400 літрів виявлено значні пошкодження, а саме, тріщини проникаючого характеру. Пошкодження вантажу було виявлено на Чопській митниці 26.09.2014 р., що підтверджується відповідною відміткою на СМR №449806 (рядок 24).

На підставі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження №1115 від 19.02.2015 р., пошкодження ємностей місткістю 5000 літрів та 400 літрів є такими, що не дозволяють користування ними за призначенням. Ємності ремонту не підлягають та такий ремонт є економічно необґрунтованим. Дані ємності не підлягають подальшому використанню.

Розмір завданих позивачу збитків підтверджується інвойсом №20141667 від 25.09.2014 р., копія якого наявна в матеріалах справи, а оригінал оглянуто в судовому засіданні апеляційної інстанції, з якого видно, що закупівельна вартість пошкодженої ємкості 5000 літрів становить 5 393,00 євро, а вартість пошкодженої ємкості 400 літрів - 363,00 євро, загалом - 5 756,00 євро., що на момент подання позову в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 111 658,64 грн.

Відповідачем не заперечено та не спростовано належними та допустимими доказами факту спричинення позивачу збитків, не надано обґрунтованих заперечень щодо спростування своєї вини у пошкодженні переданих для перевезення ємностей під час перевезення, відтак вимога позивача про стягнення 111 658,64 грн. збитків є обґрунтованою, а рішення місцевого суду про її задоволення законним.

Разом з тим, апеляційний господарський суд не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат й стягнення з відповідача 4 000,00 грн. витрат, понесених позивачем в зв'язку з оплатою проведеного експертного товарознавчого дослідження.

Так, на підставі ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків. (п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Таким чином, 4 000,00 грн. витрат, понесених позивачем у зв'язку з оплатою проведеного експертного товарознавчого дослідження не є іншими витратами, пов'язаними з розглядом справи в розумінні ст. 44 ГПК України, не є вони й судовими витратами.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржене рішення слід скасувати в частині розподілу судових витрат, про що вище зазначено, в решті рішення як законне та обґрунтоване обставинами й матеріалами справи належить залишити без змін. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

З огляду на наведене, розподіл апеляційних господарських витрат слід провести на підставі ст.49 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Роман Сільвії Степанівни задовольнити частково, рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 р. у справі №910/25348/14 скасувати в частині розподілу судових витрат та прийняти в цій частині нове рішення: в позові про стягнення 4000 грн. витрат відмовити.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Федоровича задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роман Сільвії Степанівни (89600, Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Підгородська, буд. 29, ідентифікаційний код - ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Федоровича (08634, Київська обл., с. Гводзів, вул. Новоселів, буд. 8, ідентифікаційний код - ) 111 658 (сто одинадцять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 64 коп. збитків та 2 233 (дві тисячі двісті тридцять три) грн. 17 коп. судового збору.

Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Федоровича (08634, Київська обл., с. Гводзів, вул. Новоселів, буд. 8, ідентифікаційний код - ) судовий збір у розмірі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 68 коп.».

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Федоровича (08634, Київська обл., с. Гводзів, вул. Новоселів, буд. 8, ідентифікаційний код - ) на користь Фізичної особи-підприємця Роман Сільвії Степанівни (89600, Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Підгородська, буд. 29, ідентифікаційний код - ) 40 (сорок) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/25348/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун