ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 915/839/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_2/

до відповідача: Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" /вул. Галини Петрової, 2а, м. Миколаїв, 54029/

про стягнення 303872,45 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ухова К.Е., довіреність від 04.01.2015 № 2

CУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 260644,71 грн. основного боргу, 38836,06 грн. інфляційних нарахувань та 4391,68 грн. 3 % річних.

Заявлений позов позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом за договором від 10.09.2013 № 57, укладеним між сторонами.

Відповідач позов позивача визнав у повному обсязі та просить суд розстрочити виконання рішення суду у даній справі рівними платежами на 4 місяці в наступні терміни: до 30.06.2015, до 31.07.2015, до 31.08.2015 та до 30.09.2015.

Ухвалою суду від 20.05.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 04.06.2015 о 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 04.06.2015 розгляд справи був відкладений на 23.06.2015 о 12 год. 00 хв. за клопотанням відповідача, а також у зв'язку з неподанням сторонами витребуваних судом доказів.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутнього представника відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2013 між сторонами був укладений договір № 57, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу послуги з перевезення вантажів власним або найманим автомобільним транспортом, а останній, в свою чергу, зобов'язався оплатити отримані послуги.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору:

- сума цього договору складає 1100000,00 грн., в тому числі ПДВ;

- оплата за перевезення вантажів (визначається на підставі калькуляції або договору оренди на найманий автотранспорт) становить 0,85 грн. за 1 тонно/кілометр, в тому числі з урахуванням ПДВ.

Згідно з п. 3.2. договору позивач:

- забезпечує доставку вантажів в строки та пункти розвантажування, що зазначені і узгоджені сторонами згідно заявки;

- приймає на себе відповідальність за збереження в дорозі перевезеного вантажу;

- доставляє вантаж у пункт призначення і передає його відповідачу;

- зобов'язаний передати відповідачу наступні документи, підтверджуючі фактичне виконання послуг: рахунок-фактуру; акт на виконання послуг; податкову накладну, оформлену відповідно до діючого законодавства України; товарно-транспортну накладну з відмітками відвантажувача та вантажоодержувача.

Відповідно до п.п. 4.2., 4.3. та 4.4. договору:

- підставою для оплати відповідачем виконаних транспортних послуг є рахунки, виписані позивачем на підставі оформлених товарно-транспортних накладних та актів виконання послуг;

- відповідач оплачує надані транспортні послуги з відтер мінуванням платежів 40 календарних днів з моменту надання вказаних послуг позивачем, за наявності фінансування та надання документів згідно п. 3.2.4.;

- строком виконання зобов'язань є дата доставки вантажу при умові надання документів згідно п. 3.2.

Згідно з п. 8.2. договору цей договір набирає чинності та вступає в силу з дати його укладання і підписання сторонами та діє до повного виконання всіх зобов'язань, що випливають з цього договору.

03.03.2014 сторони додатковою угодою внесли зміни у п. 2.2. та п. 3.2. договору, згідно з якими:

- оплата за перевезення вантажів (визначається на підставі калькуляції або договору оренди на найманий автотранспорт) становить 1,00 грн. за 1 тонно/кілометр, в тому числі з урахуванням ПДВ;

- відповідач може здійснювати заправку паливно-мастильними матеріалами автомобілів позивача за рахунок останнього. У такому випадку позивач компенсує відповідачу всі витрати, пов'язані зі здійсненням заправки автомобілів.

На виконання умов договору, позивач у період з 30.09.2013 по 30.06.2014 надав відповідачу послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на загальну суму 615474,28 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунками та поясненнями сторін.

Відповідач свої зобов'язання з оплати вказаних послуг виконав частково, сплативши позивачу 281397,65 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та поясненнями сторін. Крім того, філіями відповідача було здійснено заправку паливно-мастильними матеріалами автомобілів позивача на суму 73431,92 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними та поясненнями сторін.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 260644,71 грн., що визнається відповідачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як встановлено судом та визнано відповідачем станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором становить 260644,71 грн., а тому позов позивача в цій частині підлягає повному задоволенню господарським судом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за період з 07.08.2014 по 27.02.2015, в сумі 4391,68 грн. та інфляційних нарахувань, нарахованих за серпень 2014 року по січень 2015 року (включно), в сумі 38836,06 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, то суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення в т.ч. вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

З цього приводу, пленум Вищого господарського суду України у п. 7.2. постанови від 17.10.12р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснив, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд вважає, що матеріальні інтереси позивача полягають у повному виконанні відповідачем рішення господарського суду, між тим матеріальні інтереси відповідача полягають у збереженні нормальної господарської діяльності боржника, що в кінцевому рахунку дозволить забезпечити матеріальні інтереси позивача та повністю виконати рішення суду.

Матеріалами справи дійсно підтверджується важкий фінансовий стан відповідача та відсутність у останнього на даний час коштів для повного виконання рішення суду у даній справі. Відповідач пояснив суду, що на підприємстві існує заборгованість по заробітній платі у розмірі 3412,9 тис. грн., встановлений режим роботи із розрахунку 70% від норми робочого часу на конкретний місяць, на підтвердження чого подав суду фінансову звітність, довідку відповідача від 29.05.2015 № 12/470, накази відповідача від 05.03.2015 № 14-Ф та від 22.10.2014 № 101-Ф.

Господарський суд вважає, що на даний час матеріалами справи підтверджується наявність виняткових обставин, які ускладнюють виконання відповідачем рішення суду у даній справі, а тому, враховуючи, що інтереси позивача спрямовані на повне виконання відповідачем судового рішення, вирішив задовольнити заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду у даній справі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Галини Петрової, 2а, м. Миколаїв, 54029, код 31159920) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25031, номер НОМЕР_1) 260644 (двісті шістдесят тисяч шістсот сорок чотири) грн. 71 коп. основного боргу, 38836 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 06 коп. інфляційних нарахувань, 4391 (чотири тисячі триста дев'яносто одна) грн. 68 коп. 3 % річних та 6077 (шість тисяч сімдесят сім) грн. 45 коп. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду згідно з наступним графіком:

1) до 30.06.2015 Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов'язане сплатити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 перший платіж в сумі 77487,47 грн.;

2) до 31.07.2015 Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов'язане сплатити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 другий платіж в сумі 77487,47 грн.;

3) до 31.08.2015 Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов'язане сплатити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 третій платіж в сумі 77487,47 грн.;

4) до 30.09.2015 Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов'язане сплатити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 четвертий платіж в сумі 77487,49 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.06.2015.

Суддя Д.О.Бездоля