ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.06.2015 Справа № 920/744/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Термофіт», м. Харків;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми;

про стягнення 18 358 грн. 74 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Тищенко А.В., довіреність №18-49/1400 від 29.12.2014 р.;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18 358 грн. 74 коп., з яких: 11 523 грн. 60 коп. основного боргу, 576 грн. 18 коп. неустойки за прострочення виконання зобов'язання по сплаті на підставі п. 6.2. договору; 473 грн. 57 коп. - 3% річних, 5 785 грн. 39 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №Б-03041 від 03.04.2013 р., а також судові витрати по справі.

Від позивача надійшли письмові пояснення №01/11 від 11.06.2015 р. щодо стану взаєморозрахунків з відповідачем та порядку нарахування неустойки, з яких вбачається, що сума боргу - 2 193 грн. 73 коп. неустойки за порушення строку оплати, зазначена в позовній заяві як одна з позовних вимог, є механічною помилкою позивача під час друкування тексту позовної заяви, а отже судом до уваги не приймається. Крім того, позивач надіслав на адресу суду додаткові докази по справі - претензію, адресовану відповідачу та відповідь на неї.

Відповідач в письмовому відзиві від 17.06.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що сторонами у Договорі не був встановлений конкретний строк оплати отриманого товару, а отже строк виконання зобов'язання з оплати товару не настав. Крім того, наголосив на тому, що вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з 18.10.2013 р. не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом річного строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

03 квітня 2013 року між ТОВ «ТД Термофіт» і ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» був укладений договір №Б-03041 (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався передати у власність відповідачу, а останній - прийняти і оплатити на умовах цього Договору продукцію. Найменування, кількість, ціна, строк поставки товару зазначені у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами Договору.

Згідно п. 2.3. Договору дато поставки товару вважається дата, вказана в товарно-транспортній накладній.

Зі змісту п. 2.6. Договору вбачається, що право власності на товар та ризики переходять від позивача до відповідача з моменту поставки Товару відповідачу, передбаченого п. 2.3. Договору.

Відповідно до п.1 Специфікації №9 до Договору загальна вартість товару складає 11 523 грн. 60 коп. Строк поставки товару 3-4 тижні з дати надходження на розрахунковий рахунок позивача передплати в розмірі 100% загальної вартості товару на Специфікації (п. 2).

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 11 523 грн. 60 коп., що підтверджується видатковою накладною №4202 від 18.12.2013 р., довіреністю №33605 від 18.12.2013 р., а також рахунком-фактурою №8389 від 28.11.2013 р., проте відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань отриманий товар не оплатив у зв'язку з чим основна заборгованість відповідача становить 11 523 грн. 60 коп.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що сторонами у Договорі не був обумовлений порядок та строки оплати товару у випадку поставки товару без попереднього перерахування передплати у зв'язку з чим вважає, що строк виконання грошового зобов'язання не настав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що дійсно позивачем була здійснена поставка товару без внесення відповідачем передплати, як це було передбачено у п. 2 Специфікації №9 до Договору, проте, в той же час відповідачем даний товар був отриманий належним чином, що ним також не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія №08/07-1 від 08.07.2014 р. з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 11 523 грн. 60 коп. або повернення отриманого товару.

В свою чергу відповідачем на адресу позивача була надіслана відповідь №44-3/939 від 15.07.2014 р. на претензію з поясненнями причин прострочення оплати товару (скрутне фінансове становище) та з гарантією проведення подальшої оплати по Договору, проте до цього часу заборгованість відповідачем не сплачена, товар не повернуто позивачу.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем не подано доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень вимогам позивача, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 11 523 грн. 60 коп. є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь 576 грн. 18 коп. пені, нарахованої за порушення відповідачем грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку прострочення платежів по Договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,2% вартості простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 5% вартості партії товару, поставленого з простроченням.

Згідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» вбачається, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 576 грн. 18 коп. пені, нарахованої з моменту поставки товару - за період з 18.12.2013 р. по 01.05.2015 року.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов'язання по Договору, починаючи з моменту прострочення виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України - з 16.07.2013 р., проте позивачем невірно визначено сам період нарахування штрафних санкцій, зазначений ним у позовні заяві, а суд дійшов до висновку про те, що права позивача були порушені саме з 16.07.2013 р.

Згідно п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи те, що відповідне клопотання позивача в матеріалах справи відсутнє, суд не може вийти за межі позовних вимог, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 576 грн. 18 коп.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 785 грн. 39 коп. інфляційних збитків та 473 грн. 57 коп. - 3% річних, нарахованих за період з 18.12.2013 р. по 01.05.2015 р.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено факт невірного визначення періоду для нарахування штрафних санкцій, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 274 грн. 67 коп. - 3% річних та 5 785 грн. 39 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період з 16.07.2014 р. по 01.05.2015 р. з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 576 грн. 18 коп. за період з 18.12.2013 р. по 01.05.2015 р., оскільки судом встановлено факт невірного визначення позивачем періоду нарахування штрафних санкцій та встановлено, що процесуальні строки для задоволення зазанчених вимог позивача не порушені.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про застосування строків позовної давності до вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Термофіт» щодо стягнення пені в розмірі 576 грн. 18 коп. за період з 18.12.2013 р. по 01.05.2015 р. відмовити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Термофіт» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 117, ) 11 523 грн. 60 коп. основного боргу, 576 грн. 18 коп. пені, 5 785 грн. 39 коп. інфляційних збитків, 274 грн. 67 коп. - 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 22.06.2015 р.

Суддя О.В. Коваленко