РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/7613/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"
доПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаФонд гарантування вкладів фізичних осіб
пропереведення прав вимоги за кредитним договором
та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
доПублічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"
простягнення 11 351 990,14 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом):Мартян О.В. - представник за довіреністю;
від відповідача (позивача за зустрічним позовом):Самусенко К.С. - представник за довіреністю;
від третьої особи:Лічман О.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" (надалі - ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк") звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі - ПАТ "Дельта Банк") про переведення на позивача права вимоги за Договором про надання міжбанківського кредиту від 09.10.2014 р. №DP/TD-187124/09/10/2014 (надалі - Договір №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" посилається на невиконання ПАТ "Дельта Банк" зобов'язань по поверненню коштів за Договором про надання міжбанківського кредиту №DP/02-027F від 09.10.2014 р. (надалі - Договір №DP/02-027F від 09.10.2014 р.), внаслідок чого позивач (за первісним позовом), з урахуванням умов укладеного між сторонами Договору застави майнових прав №DP/02-027F/Z від 09.10.2014 р. (надалі - Договір №DP/02-027F/Z від 09.10.2014 р.) направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості за вказаним вище правочином або переведення прав вимоги за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. шляхом укладення договору уступки права вимоги.

На підставі того, що відповідач (за первісним позовом) залишив вимогу ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" без задоволення, останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/7613/15-г та призначено справу до розгляду на 29.04.2015 р.

29.04.2015 р. судом оголошено перерву до 15.05.2015 р.

Ухвалою від 15.05.2015 р. відкладено розгляд справи на 22.05.2015 р. та залучено в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

15.05.2015 р. ПАТ "Дельта Банк" звернулось до господарського суду м. Києва з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" про стягнення 11 351 990,14 грн.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" посилається на порушення ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" умов Договору про надання міжбанківського кредиту №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. (надалі - Договір №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р.) в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що і стало підставою звернення до суду з означеним позовом.

Ухвалою від 18.05.2015 р. прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ПАТ "Дельта Банк" та призначено справу до розгляду на 22.05.2015 р.

Ухвалою суду від 22.05.2015 р. відкладено розгляд справи на 03.06.2015 р.

В ході проведення судового засідання 03.06.2015 р. представник позивача (за первісним позовом) наполягав на позові та просив його задовольнити, в той час як представник відповідача (за первісним позовом) проти позову заперечив.

Водночас, представник позивача (відповідача за зустрічним) проти задоволення зустрічного позову заперечив, в той час як представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) наполягав на зустрічному позові та просив його задовольнити.

Третя особа також по суті спору надала пояснення, відповідно до яких зустрічну позовну заяву просила задовольнити, а проти первісної позовної заяви - заперечила.

Що ж стосується заявленого ПАТ "Дельта Банк" клопотання про колегіальний розгляд справи, господарський суд відмовляє у його задоволенні виходячи з такого.

Згідно зі ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Враховуючи той факт, що дана справи не відноситься до категорії складних справ, а інших підстав для необхідності колегіального розгляду спору відповідачем (за первісним позовом) не наведено, а судом не встановлено, а відтак, за висновками суду, у задоволенні розглядуваного клопотання відповідача слід відмовити.

В судовому засіданні 03.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 09.10.2014 р. між АТ "Дельта Банк", найменування якого було змінено на ПАТ "Дельта Банк" (Позичальник) та АТ "УКРБУДІНВЕСТБАНК", найменування кого було змінено на ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк2 (Кредитодавець) укладено Договір про надання міжбанківського кредиту №DP/02-027F, відповідно до п. 1.1 якого Кредитодавець надає Позичальнику в порядку і на умовах, що передбачені цим договором, грошові кошти (кредит) в сумі 800 000,00 дол. США на строк з 09.10.2014 р. по 16.10.2014 р. зі сплатою Позичальником 1% річних за користування кредитом на цілі, передбачені статутом Позичальника. При цьому, для нарахування відсотків за кредитом кількість днів у році приймається рівною 360 днів.

Відповідно до п. 7.2 Договору №DP/02-027F, останній складено у двох примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із сторін і вступає в силу після підписання сторонами та діє до повного виконання Позичальником зобов'язань по вищеназваному договору.

26.02.2015 р. між контрагентами укладено Додаткову угоду №25 до Договору №DP/02-027F, за умовами якої Кредитодавець та Позичальник вирішили п. 1.1 викласти в наступній редакції: "Кредитодавець надає Позичальнику в порядку і на умовах, що передбачені цим договором, грошові кошти (кредит) в сумі 800 000,00 дол. США на строк з 26.02.2015 р. по 12.03.2015 р. зі сплатою Позичальником 0,10% річних за користування кредитом на цілі, передбачені статутом Позичальника. При цьому для нарахування відсотків за кредитом кількість днів у році приймається рівною 360 днів".

09.10.2014 р. між ПАТ "Дельта Банк" (Кредитор) та ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" (Позичальник) укладено Договір №DP/TD-187124/09/10/2014, відповідно до п. 1.1 якого Кредитор надає Позичальнику міжбанківський кредит в сумі 10 360 000,00 грн. з 09.10.2014 р. до 16.10.2014 р. зі сплатою 11% річних.

Відповідно до п. 6.2 Договору №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р., останній діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

26.02.2015 р. між сторонами укладено Додаткову угоду №25 до вказаного вище правочину, за змістом якої сторони п. 1.1 виклали в наступній редакції: "Кредитор надає Позичальнику міжбанківський кредит в сумі 11 350 000,00 грн. з 26.02.2015 р. до 12.03.2015 р. зі сплатою 0,1% річних.".

09.10.2014 р. між ПАТ "Дельта Банк" (Заставодавець) та ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" (Заставодержатель) укладено Договір застави майнових прав №DP/02-027F/Z, предметом якого є належні Заставодавцю майнові права на кошти розміщені в ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" згідно договору про надання міжбанківського кредиту №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. в сумі 10 360 000,00 грн. в строк до 16.10.2014 р.

Майнові права передаються в заставу, забезпечення виконання своїх зобов'язань Заставодавця перед Заставодержателем, а саме, права вимоги на отримання грошових коштів та сплати відсотків відповідно до Договору №DP/02-027F від 09.10.2014 р., укладеному між сторонами в сумі 800 000,00 грн. (п. 1.2 Договору №DP/TD-127124/09/10/2014 від 09.10.2014 р.)

Відповідно до п. 4.4 вказаного вище правочину, останній набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного розрахунку Заставодавця із Заставодержателем згідно умов цього договору.

26.02.2015 р. між контрагентами укладено Додаткову угоду №25 до Договору №DP/02-027F/Z, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 в наступній редакції: "Предметом застави даного договору є належні Заставодавцю майнові права на кошти розміщені в ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" згідно договору про надання міжбанківського кредиту №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. в сумі 10 350 000,00 грн. в строк до 12.03.2015 р.".

16.03.2015 р. ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" з листом в якому, керуючись ст. 23 Закону України "Про заставу" пропонував в строк до 20.03.2015 р. погасити заборгованість за Договором №DP/02-027F від 09.10.2014 р. в сумі 800 011,11 дол. США, або укласти договір уступки права вимоги.

В свою чергу, ПАТ "Дельта Банк" подало зустрічний позов, в якому посилається на порушення ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" умов Договору №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, в той час як зустрічний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з наступного.

Що стосується первісного позову, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, 09.10.2014 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" укладено Договір №DP/02-027F, з урахуванням додаткової угоди №25 від 26.02.2015 р., за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику в порядку і на умовах, що передбачені цим договором, грошові кошти (кредит) в сумі 800 000,00 дол. США на строк з 26.02.2015 р. по 12.03.2015 р. зі сплатою Позичальником 0,10% річних за користування кредитом на цілі, передбачені статутом Позичальника. При цьому для нарахування відсотків за кредитом кількість днів у році приймається рівною 360 днів.

Тобто, строк виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань перед Кредитодавцем настав 12.03.2015 р.

Згідно з ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про заставу" при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

З встановлених судом обставин вбачається, що внаслідок укладення вказаних Договорів у відповідача (за первісним позовом) виникли майнові права на гроші, які він надав в кредит позивачу (за первісним позовом) за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014. Дані майнові права відповідач (за первісним позовом) передав позивачу (за первісним позовом) в заставу в забезпечення виконання своїх зобов'язань з повернення позивачу (за первісним позовом) кредитних коштів за Договором №DP/02-027F/Z. При цьому, сторони домовились, що звернення стягнення на заставлені майнові права відбувається шляхом уступки відповідачем (за первісним позовом) права вимоги цих майнових прав позивачу. А у разі відмови відповідача (за первісним позовом) укласти із позивачем відповідний договір уступки вимоги цих майнових прав позивач (за первісним позовом) набуває права вимагати в судовому порядку переводу цих прав на себе.

Звертаючись з позовом про переведення на себе права вимоги заставлених майнових прав на гроші за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014 позивач (за первісним позовом) звертає стягнення на ці заставлені майнові права внаслідок чого задовольняє свої вимоги на повернення відповідачем (за первісним позовом) кредитних коштів за Договором №DP/02-027F/Z.

Отже, позовна вимога позивача (за первісним позовом) спрямована на звернення стягнення на заставлені майнові права на гроші для задоволення своїх вимог на повернення відповідачем (за первісним позовом) кредитних коштів за Договором №DP/02-027F, шляхом отримання права вимоги майнових прав на гроші за договором №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р.

За таких обставин, позовні вимоги позивача (за первісним позовом) про переведення на нього права вимоги за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. є вимогами на майнові права (вимогами на майно), а отже є вимогами майнового характеру.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк2.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб2, який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Нормами статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" звертаючись до суду з вимогою, яка за своєю суттю є майновою вимогою до ПАТ "Дельта Банк", є кредитором банку, отже, щодо нього застосовуються приписи Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14.

Відтак, оскільки право вимоги у ПАТ "Укрбудінвестбанк" настало 12 березня 2015 року, тобто після введення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", то, на виконання ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимога позивача про переведення на нього права вимоги за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. є безпідставною.

При цьому, суд зазначає, що на виконання ст.ст. 598, 601, 602 ЦК України та п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з 03 березня 2015 року зарахування зустрічних однорідних вимог ПАТ "Дельта Банк" є недопустимим.

Що стосується зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, 09.10.2014 р. між ПАТ "Дельта Банк" (Кредитор) та ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" (Позичальник) укладено Договір №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р., відповідно до п. 1.1 якого кредитор надає Позичальнику міжбанківський кредит в сумі 10 360 000,00 грн. з 09.10.2014 р. до 16.10.2014 р. зі сплатою 11% річних.

Відповідно до п. 6.2 Договору №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р., останній діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

26.02.2015 р. між сторонами укладено Додаткову угоду №25 до вказаного вище правочину, за змістом якої сторони п. 1.1 виклали в наступній редакції: "Кредитор надає Позичальнику міжбанківський кредит в сумі 11 350 000,00 грн. з 26.02.2015 р. до 12.03.2015 р. зі сплатою 0,1% річних.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" у повному обсязі виконав зобов'язання за Договором №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р., що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами та банківськими виписками.

При цьому, судом враховано, що проти наявної у відповідача (за зустрічним позовом) заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк") заперечень до матеріалів справи не представило.

Проте, як встановлено судом, відповідач (за зустрічним позовом) умови Договору №DP/TD-187124/09/10/2014 від 09.10.2014 р. належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитом складає 11 350 000,00 грн., проценти за користування кредитом 1 990,14 грн.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 11 350 000,00 грн. та за процентами в розмірі 1 990,14 грн. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України за розгляд первісних позовних вимог слід віднести на відповідача (за первісним позовом), а за розгляд зустрічних позовних вимог на відповідача (за зустрічним позовом).

При цьому, суд зазначає, що оскільки заявлені первісні позовні вимоги направлені на захист майнового інтересу позивача (за первісним позовом), підлягають вартісній оцінці (по відношенню до сум грошових коштів, права вимоги на які перевести на себе просить позивач), та отже є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Враховуючи, що предметом розглядуваного первісного позову є переведення на ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" права вимоги за Договором про надання міжбанківського кредиту від 12.09.2014 р. №DP/TD-187124/09/10/2014 на підставі Договору застави майнових прав №DP/02-027F/Z, предметом якого є майнові права відповідача на кошти у розмірі 11 350 000,00 грн., тому при зверненні з даним позовом до суду, позивач (за первісним позовом) повинен був сплатити судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

Відтак, за подання первісного позову до суду з ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" підлягає стягненню судовий збір в сумі 71 862,00 грн. (73 080,00 грн. судовий збір, що мав бути сплачений - 1 218,00 грн. сплачений судовий збір).

При цьому, враховуючи, що на підставі п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ПАТ "Дельта Банк" звільнений від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача (за зустрічним позовом) в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01133, м. Київ, б-р. Л. Українки, 30-в; ідентифікаційний код 26547581) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 71 862 (сімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору за розгляд первісного позову. Видати наказ.

3. Зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01133, м. Київ, б-р. Л. Українки, 30-в; ідентифікаційний код 26547581) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36 "Б"; ідентифікаційний код 34047020) заборгованість за кредитом в сумі 11 350 000 (одинадцять мільйонів триста п'ятдесят тисяч) грн., заборгованість за процентами в розмірі 1 990 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто) грн. 14 коп. Видати наказ.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01133, м. Київ, б-р. Л. Українки, 30-в; ідентифікаційний код 26547581) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору за розгляд зустрічного позову. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 08.06.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко