ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Справа № 910/29780/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Дерепи В.І.
суддівБондар С.В. (доповідач), Кривди Д.С.
розглянувши матеріали касаційної скарги за участю представників : Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" від позивача: Сокольська О.О. від відповідача: Яковенко А.О.
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 05.02.2015 року
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року
у справі№ 910/29780/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВІ АЙ БІ ГРУП"
доДержавного територіально - галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця"
простягнення заборгованості в сумі 510 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІ АЙ БІ ГРУП" (далі позивач) звернувся з позовом до Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 510 000 грн., яка виникла за договором поставки № ПЗ/НХ-141502/НЮ від 27.06.2014 року (далі Договір).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суди прийшли до висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 510 000 грн., яка виникла при виконанні Договору.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В своїй касаційній скарзі відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами невірно застосоване діюче законодавство та дана невірна оцінка матеріалам зібраним у справі. Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що не маючи в наявності рахунків - фактур, він був позбавлений обов'язку здійснити оплату товару поставленого позивачем.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм діючого законодавства, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

27.06.2014 року між сторонами у справі укладено Договір (а.с. 12-17).

Предметом Договору є поставка позивачем у 2014 році відповідачу товару, відповідно до специфікації № 1 (додаток №1). Відповідач зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах Договору.

Згідно до специфікації № 1 предметом поставки є рукавиці брезентові для зварювання, кількістю 50 000 шт., вартістю 510 000 грн. (з ПДВ).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що відповідач здійснює оплату поставленого товару, на підставі виставлених рахунків, протягом 15 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

До матеріалів справи (а.с. 18- 23) залучені копії видаткових накладних № 17 від 03.09.2014 року; № 23 від 29.09.2014 року та копії довіреностей № 242 від 03.09.2014 року та № 280 від 29.09.2014 року, які свідчать про те, що відповідачем було отримано товар, поставка якого передбачена Договором на загальну суму 510 000 грн. Крім того, в видаткових накладних зазначено про те, що відповідач отримав з повним пакетом товаро-супровідних документів, передбачених Договором рахунки на оплату № 18 від 03.09.2014 року та № 22 від 26.09.2014 року.

Доказів того, що відповідач розрахувався за отриманий товар, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи ту обставину, що зібрані у справі документи свідчать про те, що відповідачем при отриманні товару були отримані також рахунки на його оплату, суди обґрунтовано прийшли до висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а рішення прийняті у справі повинні бути залишені без змін.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні касаційної скарги Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" відмовити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року прийняті у справі № 910/29780/14 залишити без змін.

Головуючий В.І.Дерепа

Судді С.В.Бондар

Д.С.Кривда