ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 р. Справа№ 914/1637/15

За позовом: Публічного акціонерного товариста "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до відповідача: Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго», м.Самбір Львівської області,

про стягнення 23' 420,00 грн.,

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Козак Н.В.,

від відповідача: Горбачик О.П.

На розгляд господарського суду Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» про стягнення 23' 420,00 грн. інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 22.05.2015 р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 09.06.2015 р. За клопотання відповідача розгляд справи відкладався на 23.06.2015р.

У судове засідання 09.06.2015р. представник позивача з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №13/2908-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу не оплатив вчасно вартість поставленого природного газу. За порушення строків оплати відповідачу нараховано 21' 539,73 грн. - інфляційних втрат та 1' 880,27 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні 23.06.2015 р. представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, що заборгованість виникла через невідповідність фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

28.12.2012 р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Підприємством теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» укладено договір №13/3739-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.1.1 якого продавець (позивач у справі) зобов'язується передати у власність покупцю (відповідачу у справі) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2 договору).

Як передбачено п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою підприємства, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Строк дії договору сторони погодили в п.11.1 - до 31.12.2013 р., а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору).

На підставі даного договору протягом 2013р. здійснювалася поставка газу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. у справі №914/3151/14 стягнуто з Підприємства теплових мереж "Самбіртеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 54' 681,19 грн. пені, 99' 973,52 грн. інфляційних нарахувань за період з березня 2013 р. по червень 2014 р., 30' 501,35 грн. 3% річних за період з 14.02.2013 р. по 29.07.2014 р. та 10' 317,07 грн. судового збору. В частині стягнення 285'958,06 грн. основного боргу провадження у справі припинено. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 44' 739,16 грн. пені відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р. рішення суду І інстанції у справі №914/3151/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Постановою Вищого господарського суду від 08.04.2015 р. у справі №914/3151/14 рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р. залишено без змін.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання з приводу поставки товару на підставі договору купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з частиною першою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Строк оплати поставленого газу сторони погодили у п.6.1 договору - оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В силу статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.4 ст.232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.35 ГПК України).

Судовими рішеннями трьох інстанцій у справі №914/3151/14 встановлено порушення відповідачем умов договору №13/3739-ТЕ-21 в частині своєчасних розрахунків за отриманий природний газ. Це не заперечується і самим відповідачем. Тому на підставі ст.625 ЦК України позивач правомірно просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних. У своєму розрахунку позивач визначає період по 17.10.2014р., однак у постанові ВГС України від 08.04.2105р. зазначено, що основний борг теплоенерго сплатило 08.10.2014р. Суд ухвалами зобов'язував позивача надати докази сплати основної суми заборгованості, але він їх не подав. З огляду на зазначене, суд виходить з того, що датою сплати основної заборгованості є 08.10.2015р. Саме ця дата і буде кінцевою при визначенні відсотків річних та інфляційних втрат. Здійснивши перерахунок, суд встановив, що позивач має право на стягнення з відповідача 13' 428,95 грн. інфляційних втрат та 1' 668,74 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.232 Господарського кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33-35, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути Підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. С.Крушельницької, буд.9, ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариста "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний ) 13' 428,95 грн. - інфляційних втрат, 1' 668,74 грн. - 3% річних та 1' 827,00 грн. - судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 23.06.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 25.06.2015р.

Суддя Яворський Б.І.