ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.06.2015 Справа № 920/919/15

Суддя Коваленко О.В., розглянувши матеріали (вх. 1387)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Родючість», с. Бездрик, Сумський район, Сумська область, (вул. Комсомольська, 27, с. Бездрик, Сумський район, Сумська область, 42350, код 31070214),

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (вул. Мечнікова, 3, 4 поверх, м. Київ, 01601, код 20010397),

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Аліанс - Медіа» (вул. Львівська, 18 А, м. Київ, 03115, код 34762330)

про визнання права власності на майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Сумської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Родючість» з вимогою про визнання права власності на майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії. Розгляд в засіданні даної позовної заяви призначено на 09.07.2015 року о 10 год. 50 хв.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову від 03.06.2015 року, в якій просить суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме: накласти арешт на майно на зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2014 року вагою 4483819, 00 кілограмів, яке перебуває на зберіганні в зерновому складі Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТД «Аліанс-Медіа» за адресою: 42356, Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, буд. 41, прийнятого на зберігання від Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, 4 поверх, код СДРПОУ 20010397) за складською квитанцією на зерно № 2576 від 19 листопада 2014 року.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що на початку листопада 2014 року до позивача звернувся громадянин Лещинський Ростислав Самуїлович, який представився представником відповідача 1 ТОВ «АТ «Каргілл» з пропозицією укласти договір поставки зерна кукурудзи врожаю 2014 року. Як потім з'ясувалося, зазначений представник відповідача 1 виявився шахраєм, який, представляючись повноважним представником ТОВ «АТ «Каргілл», увійшовши в довіру до посадових осіб позивача та шляхом обману і зловживання їх довірою, створив у них намір поставити відповідачу 1 партію кукурудзи врожаю 2014 року. Таким чином, після погодження кількісних, вартісних і якісних показників зерна, позивачем з одного боку і шахраєм Лещинським Р.С. з іншого боку, який представляючись представником відповідача 1, таким насправді не був і не мав жодного відношення до останнього, був вироблений проект договору поставки № 74886, істотними умовами якого були визначені: кількість кукурудзи - 4483, 00 тон. +/- 5%; якість кукурудзи - має відповідати вимогам ДСТУ 4525:2006, при цьому вологість не більше 14 %, але не менше 8 %, сміттєва домішка не більше 2 %, загальна зернова домішка макс. 10 %, що включає в себе биті зерна - макс. 5 %, ушкоджені зерна - макс. 5 % (в тому числі ушкоджені під час сушіння), амброзія макс. 5 одиниць на кілограм; ціна кукурудзи - 2480, 00 грн. за 1 тону, в тому числі ПДВ 413, 33 грн., загальна вартість товару склала 11117840, 00 грн.; момент переходу права власності на товар - з моменту перерахування повної суми загальної вартості товару на поточний рахунок постачальника; розрахунковий рахунок постачальника № 9646 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (м. Суми). Зазначений проект договору 18.11.2014 року був підписаний лише з боку постачальника - позивача в особі директора Чорномаз О.М.

В той же період часу, за наявною у позивача інформацією, на початку листопада 2014 року до відповідача 1 ТОВ «АТ «Каргілл» також звернувся невідомий позивачу громадянин, який безпідставно представився представником позивача та, не маючи відповідних повноважень, запропонував відповідачу 1 укласти договір поставки зерна кукурудзи врожаю 2014 року. Як потім з'ясувалося, зазначений шахрай, представляючись повноважним представником позивача, увійшовши в довіру до посадових осіб відповідача 1, шляхом обману і зловживання їх довірою, створив у них намір придбати у позивача партію кукурудзи врожаю 2014 року. Отже, після погодження кількісних, вартісних і якісних показників зерна, відповідачем 1 з одного боку і невстановленим шахраєм з іншого боку, який представляючись представником позивача, таким насправді не був і не мав жодного відношення до останнього, був вироблений зовсім інший проект договору поставки № СVР 74886, істотними умовами якого були визначені: кількість кукурудзи - 4483, 00 тон. +/- 5%; якість кукурудзи - має відповідати вимогам ДСТУ 4525:2006, при цьому вологість не більше 14 %, але не менше 13 %, сміттєва домішка не більше 2 %, зернова домішка - не більше 10 %, битих не більше 5 %, пошкоджених - не більше 5 % (включаючи пошкоджені сушкою не більше 2 %), амброзія макс. 5 одиниць на кілограм; ціна кукурудзи - 2000, 00 грн. за 1 тону, в тому числі ПДВ 333,33 грн., загальна вартість товару склала 8966000, 00 грн.; момент переходу права власності на товар - з моменту оформлення зерновим складом складського документу на ім'я покупця/підписання постачальником, покупцем та зерновим складом акту прийому-передачі товару; розрахунковий рахунок постачальника в банку Фінанси та кредит. Зазначений проект договору 18.11.2014 року був підписаний лише з боку покупця - відповідача 1 в особі представника Самойленко Т.В.

Таким чином, позивачем і відповідачем -1 були одноособово підписані зовсім різні проекти договорів поставки зі значною відмінністю в істотних умовах договорів.

Ні позивач, ні відповідач 1 не мають повного автентичного проекту договору, підписаного обома сторонами, оскільки його взагалі не існує. Тобто, позивач має в себе проект договору, підписаний саме ним, без оригінальних підпису і печатки відповідача 1, так само відповідач1 має в себе проект договору, підписаний саме ним, без оригінальних підпису і печатки позивача. Підписи і печатки на примірниках договорів протилежних сторін підроблені шахраєм чи групою шахраїв, скопійовані і в оригінальному вигляді відсутні.

Вимоги цивільного і господарського законодавства, зокрема, ст. 638. ч. 1 ст. 640 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 265 ГК України, не були дотримані, що свідчить про неукладення договору між позивачем і відповідачем 1. Зокрема, між сторонами взагалі відсутня домовленість щодо умов договору поставки, оскільки посередньою ланкою між ними виступив шахрай чи група шахраїв без жодних на це повноважень, які одночасно представляючись представниками кожної зі сторін договору, не мали на це права, тим самим будь-які домовленості, досягнуті кожною стороною окремо з шахраями-представниками, не мають юридичної сили, не є по-суті офертою та акцептом сторонами договору і носять нікчемний характер. Також контрагенти не мають в наявності документу (тексту договору) засвідченого оригінальним підписом і печаткою протилежної сторони. Тобто, кожна зі сторін має лише свій власний примірник проекту договору, розроблений та підписаний нею ж, без підпису іншої сторони, до того ж з різними істотними умовами. Таким чином, між сторонами не досягнуто згоди в передбаченій законом формі і порядку щодо всіх істотних умов договору поставки, такий договір взагалі відсутній, як і відсутнє волевиявлення сторін на укладення договору з єдиними для всіх істотними умовами, що свідчить про неукладеність договору.

Неукладений договір юридично не існує, тому не може породжувати жодних прав і обов'язків та бути підставою виникнення, зміни та припинення правовідносин.

Договір був не лише неукладеним, але фактично невиконаний. Кукурудза не була належно передана позивачем відповідачу. Відповідач 1 зі свого боку не здійснив оплати товару на поточний рахунок позивача.

Договір був не лише неукладеним, але фактично невиконаний. Кукурудза не була належно передана позивачем відповідачу1. Відповідач 1 зі свого боку не здійснив оплати товару на поточний рахунок позивача. Відсутній також акт прийому-передачі зерна між позивачем і відповідачем 1, що додатково підтверджує ненабуття відповідачем 1 права власності на кукурудзу.

Тобто між позивачем і відповідачем 1договір поставки зерна є неукладений і фактично невиконаний з обох боків, (згідно ч. 8 ст. 193 ГК України).

Однак, без відповідної правової підстави, без укладеного договору поставки та без підписаного акту прийому-передачі товару, зерно кукурудзи в кількісній вазі 4483819 кг. було помилково переоформлено (переписано) з ТОВ «Агрофірма Родючість» на відповідача 1 ТОВ «АТ Каргілл» шляхом зміни поклажедавця з ТОВ «Агрофірма Родючість» на відповідача 1 ТОВ «АТ Каргілл» на зерновому складі ТОВ «ТД «Аліанс-Медіа». Внаслідок цього, зерновий склад ТОВ «ТД «Аліанс-Медіа» безпідставно погасив складський документ на зерно позивача, виписав на відповідача 1 ТОВ «АТ Каргілл» складську квитанцію на зерно № 2576 від 19 листопада 2014 року на кукурудзу 3 класу врожаю 2014 року вагою 448.1819 кг. та вніс відповідні зміни (записи) до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу.

Відповідачі не здійснив оплату зерна на банківський рахунок позивача. Як потім з'ясувалося, за інформацією позивача, відповідач 1 робив перерахування коштів на фіктивний рахунок № 01, який позивачу не належить, а був відкритий шахрайським шляхом по підробним документам підставними особами, які і мали до нього доступ на зняття і переведення коштів в філії «ПРУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», який, до речі, був зазначений в примірнику проекту договору, підписаного шахраями з відповідачем 1, до якого позивач відношення не мав. Таке перерахування коштів на фіктивний рахунок, до якого позивач відношення не має, не можна вважати оплатою за товар.

Без укладеного договору поставки та без підписаного акту прийому-передачі товару зерновий склад не мав права переоформляти зерно з позивача на відповідача 1 та не мав права погашати старі і видавати нові складські документи на зазначене зерно.

Відповідач 1 жодним чином офіційно не ініціював перед зерновим складом переоформлення на нього зерна та наступну передачу зерна на зберігання до складу (такі офіційні звернення від відповідача 1 відсутні). Тому переоформлення зерна зерновим складом і виписка складської квитанції на відповідача1 є помилковими і безпідставними.

На цей час відповідачі всіляко ухиляються від добровільного повернення зерна кукурудзи, яке перебуває у них в незаконному володінні.

Дізнавшись про такі шахрайські дії, директор ТОВ «АФ Родючість» Чорномаз О.М. подав до УМВС України в Сумській області заяву про вчинення злочину, за якою були внесені відомості до ЄРДР від 27.11.2014 р. за № 0001074 за 190 ч. 4 КК України.

Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно в даному випадку може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Така небезпека є реальною, оскільки у випадку реалізації, переміщення, приховування, переробки, псування відповідачами зерна кукурудзи, яке перебуває в незаконному володінні, повернення його позивачу буде проблематичним.

Таким чином існує велика ймовірність утруднення виконання або взагалі невиконання рішення господарського суду в цій справі в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року за № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

З урахування загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд Сумської області здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких засобів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позовних вимог суд встановив, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням фактично безспірних майнових прав (права власності) чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може суттєво порушити права позивача щодо користування та розпорядження майном, утруднити виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву про вжиття запобіжного заходу для забезпечення позовної заяви задовольнити.

2. Накласти арешт на майно - зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2014 року вагою 4483819, 00 кілограмів, яке перебуває на зберіганні в зерновому складі Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТД «Аліанс-Медіа» за адресою: 42356, Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, буд. 41, прийнятого на зберігання від Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, 4 поверх, код СДРПОУ 20010397) за складською квитанцією на зерно № 2576 від 19 листопада 2014 року.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Суддя О.В. Коваленко