ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа № 920/384/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - Жительний В.М. (директор)

Александренко Г.М., дов. № 15/03 від 15.03.2015

відповідача - Кашира Л.О., дов. № 10-19/17-Д/58 від 06.06.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноброк" м. Київ (вх. №2999 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 27.04.15 р. у справі № 920/384/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноброк" м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" м. Суми

про визнання додаткової угоди до договору укладеною

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати укладеною додаткову угоду № 1/є до договору про постачання електричної енергії № 685 від 28.02.2006р., укладеного між ним та відповідачем, про викладення в новій редакції додатків 3.1 та 7 на умовах ТОВ "Моноброк", що додається до позовної заяви.

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.04.15 р. по справі № 920/384/15 (суддя Лиховид Б.І) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Сумської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 27.04.15 р. по справі № 920/384/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування викладених вимог позивач зазначає про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст. 652 ЦК України та п. 3.26 Правил користування електричною енергією, затверджених потановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу з наведеними позивачем доводами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Позивач надав додаткові пояснення по справі, в яких вказує на те, що суд в своєму рішенні зробив необґрунтований висновок про недоведеність наявності одночасно всіх передбачених ст. 652 ЦК України умов, а також вважає, що судом неправильно застосовані п.п. 3.1, 3.26, 5.23 Правил користування електричною енергією. Крім того, позивач посилається на те, що суд безпідставно відмовив у витребуванні копій договорів ДП «Енергоринок» та ТОВ «Шосткінське підприємство «Харківенергоремонт» з відповідачем, а також у виклику для дачі пояснень представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Моноброк" (позивач, споживач) та Відкритим акціонерним товариством "Сумиобленерго" в особі Шосткинського районного відділення "Енергозбут", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" (відповідач, постачальник електричної енергії) укладено договір про постачання електричної енергії за № 685.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про необхідність внесення змін до договору про постачання електричної енергії, оскільки, у зв`язку з укладенням договору з ТОВ "Ньюсфера" щодо оренди частини електромереж, які належать позивачу та в якій розташовано комерційний облік електроенергії, виникла необхідність зміни системи обліку та приведення її до вимог, встановлених Правилами користування електричною енергією, зокрема, п. 3.1 та проектним рішенням "Реконструкції електромереж живлення 6кВ споживачів ТОВ "Моноброк" в м. Шостка Сумської області (2-га черга будівництва)" № 13-54 від квітня 2013 року, погодженого ПАТ "Сумиобленерго", а саме перенесення на межу розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності. Позивач, посилаючись на статтю 652 ЦК України, зазначає, що направляв відповідачу пропозицію щодо укладення додаткової угоди до вище зазначеного договору про постачання електричної енергії шляхом внесення змін до додатків 3.1 і 7 договору та викладення їх в новій редакції, проте відповіді від відповідача не отримав, у зв`язку з чим і звернувся до суду в порядку, передбаченому статтею 188 ГК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження порушення його прав або законних інтересів з боку відповідача, не доведена наявність одночасно всіх, передбачених статтею 652 ЦК України умов, на норми якої позивач посилається в обґрунтування своїх вимог і з якими закон пов'язує можливість внесення змін до договору в судовому порядку.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, із змінами та доповненнями.

У відповідності до вимог п. 3.1 Правил користування електричною енергією, електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Правил улаштування електроустановок, Правил користування електричною енергією та проектних рішень.

Згідно пункту 3.26 Правил користування електричною енергією у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків.

Споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що пов'язані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів.

Як зазначає відповідач, позивачем, при направленні йому пропозиції щодо зміни договору постачання електричної енергії за № 685 від 22.02.2006р. шляхом укладення додаткової угоди, в порушення вказаних вимог Правил користування електричною енергією, не надано було інформації щодо стану обліку електроенергії, а саме: типи лічильників, трансформаторів струму, трансформаторів напруги, дані їх державної повірки, тощо, у зв`язку з чим відповідачем і було відмовлено у внесенні змін до вищезазначеного договору.

Тобто, єдиною відмовою відповідача у внесенні змін до договору та підписанні відповідної додаткової угоди є невиконання позивачем вимог Правил та Правил улаштування електроустановок щодо облаштування обліку електричної енергії споживачів підключених до технологічних мереж ТОВ «Моноброк» (тобто організувати належним чином облік субспоживачів, як того вимагає п. 3.26 Правил).

Колегія суддів звертає вагу, що матеріали справи не містять доказів надання позивачем відповідачу інформації щодо стану обліку електроенергії, як то передбачено Правилами користування електричною енергією. Також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували надання позивачем відповідачу інформації про наявність або відсутність автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії (АСКОЕ) або локального устаткування збору та обробки даних (ЛУЗОД) на приєднання, які використовуються для транзиту електроенергії на потреби населення (комірка 12 та комірка 20 РУ-6 кВ II СШ РП-5 Пивзавод), впровадження якої при перенесенні розрахункового обліку ТОВ "Моноброк" до комірки 72Б ГРУ-6кВ Шосткинської ТЕЦ ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" є обов'язковою вимогою відповідно до глави 1.5.11 Правил улаштування електроустановок, із змінами внесеними наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 469 від 20.06.2014 року.

Для об'єкта споживача (крім багатоквартирних житлових будинків і населених пунктів) з приєднаною потужністю 150 кВт і більше або середньомісячним споживанням електроенергії понад 50 тис. кВт/год (фактичним за попередні 12 місяців або планованим) передбачають встановлення ЛУЗОД; за наявності на об'єкті двох або більше точок обліку із сумарною приєднаною потужністю понад 150 кВт треба передбачати об'єднання ЛУЗОД в АСОЕ (Глава 1.5.11 Правил улаштування електроустановок).

Порядок зміни та розірвання господарських договорів врегульовано статтею 188 Господарського кодексу України, за приписами якої, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно статті 11 ГПК України, у разі недосягнення згоди щодо зміни договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, нормами законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом (з одночасною наявністю підстав, передбачених статтею 652 ЦК України).

В даному випадку позивач посилається на договір оренди частини електромереж, укладеного між ТОВ «Ньюсфера» та ТОВ «Моноброк», як на істотну зміну обставин та вимагає судовим рішенням внести зміни до договору про постачання електричної енергії № 685 від 22.02.2006 року (перенесення розрахункового обліку).

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які за законодавством мають підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факту невиконання ним вимог п. 3.26, п. 3.1 Правил користування електричною енергією.

Колегія суддів звертає увагу, виходячи з положень ч. 4 ст. 652 ЦК України, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, істотна зміна обставин повинна статися не внаслідок поведінки контрагентів договору, а бути результатом певної дії ззовні, тобто відбувається зміна певних обставин, які є зовнішніми відносно правового зв'язку, що існує між контрагентами даного договору.

Разом з цим, ні під час розгляду даної справи місцевим господарським судом, ні при її перегляді в апеляційному порядку позивач не посилався на зазначені обставини як на підставу для зміни умов договору та задоволення позовних вимог у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодного аргументованого правового доказу того, що на момент звернення позивача до господарського суду відповідачем при виконанні договору були порушені права або інтереси позивача. Також, позивачем не доведена наявність правових підстав для застосування положень статті 652 ЦК України, з якими закон пов'язує можливість внесення змін до договору в судовому порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, під час перегляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження наведені позивачем доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в зв'язку з відмовою суду в витребуванні копій договорів ДП «Енергоринок» та ТОВ «Шосткінське підприємство «Харківенергоремонт» з відповідачем, а також у виклику для дачі пояснень представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у клопотаннях позивача, викладених у позовній заяві щодо витребування у відповідача копії договору купівлі-продажу електричної енергії, укладеного між ПАТ "Сумиобленерго" та ДП "Енергоринок" відносно використання лічильника SL761B131 № 62049377 в комірці 72Б ГРУ-6кВ ШТЕЦ, де встановлений комерційний облік, а також стосовно витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" копії договору на спільне використання електричних мереж № 55 СВ від 18.02.2011р., укладеного між ПАТ "Сумиобленерго" та ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" відносно використання лічильника SL 761В131 № 62049377 в комірці 72Б ГРУ-6кВ ШТЕЦ, де встановлений комерційний облік, пославшись на те, що ані зазначені договори, ані договірні відносини ДП "Енергоринок" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" з ПАТ "Сумиобленерго" не є предметом розгляду справи і не стосуються даного спору.

Також, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для виклику у судове засідання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для дачі пояснень щодо регулювання обліку електричної енергії та необхідності його зміни у відповідності до змін, що відбулись в електричних мережах, як то просив позивач, оскільки відносини у сфері електропостачання, що є предметом спору даної справи, регулюються Правилами користування електричної енергії та Правилами улаштування електроустановок, необхідність дотримання яких покладається на всіх без винятку споживачів, а тому суд відмовляє і у даному клопотанні.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що позивач ані під час вирішення спору у господарському суді Сумської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого рішення господарського суду Сумської області від 27.04.15 р. у справі № 920/384/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноброк" м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 27.04.15 р. у справі № 920/384/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складно та підписано 22 червня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.