ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р.Справа № 916/2500/13
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бєлих К.В.,

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не з'явився,

від відповідача-1 (ПП „Істок-777"): не з'явився,

від відповідача-2 (ТОВ „Інтерфлот-продукт"): Луковецька К.О.,

від третьої особи: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртрансвагонсервіс" до Приватного підприємства „Істок-777" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерфлот-продукт", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Севастопольського міського нотаріального округу Рижкова Наталія Вікторівна, про визнання недійсним договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.09.2013 р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртрансвагонсервіс", порушено провадження у справі № 916/2500/13 та призначено її до розгляду в засіданні суду на 16.10.2013 р.

За правилами ст.77 ГПК України в судовому засіданні 16.10.2013 р. розгляд справи відкладено на 30.10.2013 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2013 р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Севастопольського міського нотаріального округу Рижкову Наталію Вікторівну.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2013 р. зупинено провадження у даній справі до вирішення справи № 916/2183/13 господарського суду Одеської області на підставі ч.1 ст.79 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2015 р. поновлено провадження у справі, призначено її до розгляду в засіданні суду на 01.07.2015 р.

Учасники процесу повідомлені про час і місце засідань господарського суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в судовому засіданні 01.07.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Укртрансвагонсервіс" (далі - ТОВ „Укртрансвагонсервіс") звернулось в господарський суд Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства „Істок-777" (далі - ПП „Істок-777") та Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерфлот-продукт" (далі - ТОВ „Інтерфлот-продукт") про визнання недійсним договору застави від 22.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Рижковою Наталією Вікторівною.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ „Укртрансвагонсервіс" посилається на положення ст.ст.203,215,216,328 ЦК України та зазначає, що ним на підставі укладеного з ТОВ „Грін Груп" договору купівлі-продажу обладнання від 30.08.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., набуто право власності на майно, передане в заставу за оспорюваним правочином. Договір купівлі-продажу обладнання від 30.08.2011 р. є чинним, не визнаний судом недійсним, у зв'язку з чим є обов'язковим для виконання сторонами та врахування іншими особами. При цьому позивач згоду відповідачам на укладання договору застави не надав, а останні ввели в оману нотаріуса, представивши неправдиві дані та документи.

Представник ТОВ „Інтерфлот-продукт" у судовому засіданні 01.07.2015 р. усно проти задоволення позову заперечив, вказавши на зміст рішення господарського суду Одеської області та постанови Вищого господарського суду України по справі № 916/2183/13.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши обґрунтованість їх доводів, суд відмовляє у задоволенні позову, враховуючи наступне.

22.02.2013 р. між ПП „Істок-777" (заставодавець) та ТОВ „Інтерфлот-продукт" (заставодержатель) укладено договір застави, за умовами якого заставленим майном (обладнанням) забезпечується виконання заставодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного з заставодержателем договору позики від 20.02.2013 р.

В п.1.2.1 договору застави зазначено, що предмет застави належить ПП „Істок-777" на підставі договору про внесення майна до статутного капіталу та акту прийому-передачі, укладеного між ПП „Істок-777" та ОСОБА_4 10.08.2012 р.

Згідно п.2.1 договору застави заставодавець гарантує та свідчить, що підтверджується підписом його повноважного представника у цьому договорі, що, зокрема, предмет застави належить йому на законних підставах і є його власністю.

Як зазначено вище, єдиною передумовою для визнання недійсним цього договору позивач називає існування в нього права власності на передане в заставу майно, яке підтверджується договором купівлі-продажу обладнання від 30.08.2011 р., укладеного між ТОВ „Грін Груп" та ТОВ „Укртрансвагонсервіс".

Між тим, рішенням господарського суду Одеської області від 27.01.2014 р. по справі № 916/2183/13, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2014 р., визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 30.08.2011 р., укладений між ТОВ „Грін груп" та ТОВ „Укртрансвагонсервіс".

Частинами 1,3 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1-3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 5 постанови пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9 встановлено, що відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи викладене та відсутність в матеріалах справи на теперішній час будь-яких доказів того, що оспорюваний договір якимось чином порушує права чи охоронювані законом інтереси ТОВ „Укртрансвагонсервіс", у задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44-49,82-85 ГПК України, вирішив:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення підписано 02 липня 2015 р.

Суддя Л.В. Лічман