ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 915/521/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Бережка С.І. - дов. №14-96 від 18.04.2014,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6),

до відповідача: Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло»

(55200, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Грушевського, 1),

про: стягнення 614 358,06 грн., -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» 614358,06 грн., з яких: 69206,01 грн. - пені, 130256,81 грн. - 3% річних, 414895,24 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 від 13.10.2011 відповідач не розрахувався за спожитий природний газ своєчасно, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Відповідач до суду надав клопотання №331 від 10.06.2015, в якому зазначив, що на можливість своєчасних розрахунків з позивачем за отриманий природний газ суттєво впливає збитковість тарифів на теплову енергію, встановлених для населення, і постійна наявність заборгованості по компенсації пільг та різниці в тарифах, а також незначний відсоток виконання органами ДВС рішень суду по стягненню заборгованості на користь КП «Тепло» також вказую на те що підприємство є збитковим та просить суд зменшити неустойку на 50%.

16.06.2015 позивач надав до суду пояснення б/н від 26.05.2015, в яких зазначає, що зменшення судом розміру пені спричинить позивачу додаткові збитки та дозволить відповідачу і в подальшому безкарно порушувати договірні умови.

У відповідності до ст.77 ГПК України в судовому засіданні 25.05.2015 оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 16.06.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

13.10.2011 між Публічним акціонерним товариством «Миколаївгаз» та Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло» було укладено договір на постачання природного газу підприємствам теплоенергетики №ТБ/2011-ПГ-101-1 (надалі - Договір №ТБ/2011-ПГ-101-1), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати споживачу, згідно «Переліку об'єктів на яких приймається газ» природний газ, за наявності його обсягів, для суб'єктів господарювання, які використовують природний газ для виробництва та надання бюджетним установам та організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується прийняти від постачальника та оплатити природний газ на умовах даного Договору (п.1.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1).

У відповідності до п.2.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1, постачальник передає споживачу протягом періоду з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року, природний газ в обсягах які ним зазначено у Додатку № 1.

Згідно п.3.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1, постачальник передає газ споживачу на комерційному вузлі/вузлах обліку газу споживача або постачальника (надалі - пункти приймання-передачі). Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання-передачі. Загальні обсяги газу, фактично отримані споживачем у відповідному місяці постачання, встановлюються шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів приладів обліку витрат газу, встановлених на комерційному вузлі/вузлах обліку газу ТОВ споживача або постачальника (п. 3.2, 3.3 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1).

Пунктом 6.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 передбачено, що оплата за газ, проводиться в наступному порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальша оплата проводиться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання - передачі газу до 5 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п.6.4 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1, у платіжних дорученнях споживач повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості у споживача за цим Договором постачальник зараховує кошти, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за газ та витрат на його транспортування територією України, поставлений в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Згідно п.6.6 Договору, звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату споживачем вартості спожитого газу та інших складових ціни, а також акту приймання - передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із сторін.

Пунктом 12.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати його підписання та розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.10.2011 і діє по 31.12.2011, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

На виконання умов Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 ПАТ «Миколаївгаз» поставив протягом жовтня - грудня 2011 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2266948,06 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2011, 30.11.2011, 31.12.2011 (а.с.32-34), які були отримані уповноваженою особою відповідача.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач вимоги Договору № ТБ/2011-ПГ-101-1 виконував не належним чином, розрахунки за отриманий природний газ здійснив з порушенням термінів оплати, що підтверджується актом звірки розрахунків, оборотно-сальдовою відомістю, операціями по підприємству та реєстром платежів.

22.10.2012 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги №14/5923/12 (надалі - Договір №14/5923/12), у відповідності до умов якого, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе вимоги до боржника первісного кредитора Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» за договором на постачання природного газу №ТБ/2011-ПГ-101-1 від 13.10.2011 у сумі 1476358,45 грн. (п.1.1).

Згідно п.1.2 Договору №14/5923/12, крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобов'язанням, зазначеним в п.1.1 Договору, до Нового Кредитора переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за зазначеним Договором.

Відповідно п. 2.1 Договору №14/5923/12, первісний кредитор зобов'язаний в термін до 22.10.2012 передати новому кредитору оригінали документів, які підтверджують права вимоги до боржника, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Документи, що підтверджують право вимоги: договір поставки природного газу з усіма додатками та при наявності протоколу розбіжностей і узгодження розбіжностей (оригінал); - акти приймання-передачі газу (оригінали); документи, що підтверджують проведення боржником розрахунків (за наявності); акт звіряння розрахунків станом на дату укладення договору відступлення права вимоги боргу (оригінал); - листи-вимоги про оплату боргу (за наявності); будь-які інші документи (у разі їх необхідності) (п. 2.1.1 Договору - 2 ).

Відповідно до п.2.2. Договору №14/5923/12, право вимоги вважається переданим після фактичної передачі документів, зазначених в п.2.1. цього договору. Передача документів оформлюється актом приймання-передачі з зазначенням переліку переданих документів.

Згідно вимог п.2.3 Договору №14/5923/12, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» зобов'язаний протягом 5 днів з моменту підписання договору відступлення права вимоги письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги боргу.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог п.2.3 Договору №14/5923/12, 25.10.2012 ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» направив відповідачу повідомлення про укладання з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Договору відступлення права вимоги. Вказане повідомлення було отримано відповідачем.

17.12.2012 ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на адресу Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» направило вимогу у зв'язку зі зміною кредитора № 26/2-297-12, в якій зазначало, що у зв'язку із заміною сторони за борговими зобов'язаннями КП «Тепло» перед ПАТ «Миколаївгаз», НАК «Нафтогаз України» отримала право вимагати залишок заборгованості у сумі 1476358,45 грн., яка виникла на підставі Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1. Позивач вимагав від відповідача здійснити перерахування грошових коштів в рахунок погашення вищевказаної заборгованості перед Новим Кредитором - НАК «Нафтогаз України». Вказана вимога була отримана відповідачем 28.12.2012, що підтверджується транспортною накладною (а.с.19).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.9-11) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 130256,81 грн. за період з 01.03.2012 по 28.02.2015, та інфляційних втрат в сумі 414895,24 грн. за період з березня 2012 року по січень 2015 року, які нараховані за зобов'язаннями листопада 2011 року в розмірі 143730,89 грн., за період з березня 2012 року по січень 2015 року, які нараховані за зобов'язаннями грудня 2011 року в сумі 271164,35 грн.

Перевіривши розрахунки 3% річних та збитків від інфляції, які відповідачем не заперечені, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.1 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 сторонами встановлено, що в разі несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, визначені у п.6.1 даного договору, споживач зобов'язаний сплатити на користь постачальника суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань, а також три відсотка річних від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня нараховується, починаючи з 05 числа місяця, наступного за звітним.

У п.10.3 Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1 сторони встановили, що строк позовної давності та стягнення неустойки за цим Договором встановлюються тривалістю у 3 (три) роки. Неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

На підставі вказаної норми, позивач просить стягнути з відповідача пеню у загальній сумі 69206,01 грн., у тому числі: по рахунку за листопад 2011 року - у сумі 19964,52 грн. за період з 01.03.2012 по 04.06.2012; по рахунку за грудень 2011 року - у сумі 49241,50 грн. за період з 01.03.2012 по 04.07.2012.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов наступних висновків.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої ст.232 ГК України, яким передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Враховуючи, що позов направлено позивачем до суду 26.03.2015, то позивачем пропущений, встановлений сторонами у Договорі №ТБ/2011-ПГ-101-1 3-річний строк позовної давності для стягнення пені за період з 01.03.2012 по 25.03.2012.

Відповідно до п.3 ст.267 ЦК України позовна давність повинна застосовуватись судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення.

Враховуючи, що відповідачем не подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, то у суду відсутні підстави для застосування строків позовної давності при вирішенні спору.

За вказаних обставин, суд вважає правомірним нарахування пені за загальний період з 01.03.2012 по04.07.2012 у сумі 69206,01 грн.

Відповідач у клопотанні №331 від 10.06.2015 (а.с.83-119) просить суд зменшити розмір стягуваної з нього пені на 50%, у зв'язку зі складним фінансовим становищем відповідача та наявністю об'єктивних обставин для зменшення розміру штрафних санкцій.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на наступне.

- відповідно до п.11 постанови КМУ «Про забезпечення додержання дисципліни газопостачання та поліпшення розрахунків за використаний природний газ» від 15.04.1999 № 594 з подальшими змінами та доповненнями, запровадженого для комунальних підприємств теплоенергетики схеми розрахунків, у яких передбачено, що кошти, які надходять на рахунки теплопостачальних підприємств за теплоносії, розподіляються у відсотковому відношенні вартості спожитого природного газ до вартості виробленої теплоенергії та наданих послуг та спрямовуються на розподільчі рахунки газозбутових підприємств НАК «Нафтогаз України» і енергопостачальних компаній. Суб'єктів господарювання, що провадять діяльність, пов'язану з постачанням теплової енергії зобов'язаного відкрити поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання. Норматив відрахування коштів на рахунок ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». визначений з урахуванням базового нормативу відрахування коштів, нормативу відрахування коштів, скоригованого НАК «Нафтогаз України», та частини виручки, яка підлягає обов'язковому перерахуванню на поточний рахунок підприємства теплоенергетики, затверджується Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, Міністром енергетики та вугільної промисловості, погоджується віце-президентом Всеукраїнської асоціації органів місцевого самоврядування «Асоціація міст України та громад». Усі споживачі теплової енергії сплачують вартість отриманих ними послуг з теплопостачання шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку. У період з червня 2014 року по лютий 2015 року норматив відрахування коштів на рахунок НАК «Нафтогаз України» встановлений у розмірі 100% (а.с.89-107).

- на можливість своєчасних розрахунків з позивачем за отриманий природний газ суттєво впливає збитковість тарифів на теплову енергію, встановлених для населення, і постійна наявність заборгованості по компенсації пільг та різниці в тарифах, а також незначний відсоток виконання органами ДВС рішень суду стягненню заборгованості на користь КП «Тепло.

Позивач к письмових поясненнях (а.с.120-131) проти клопотання відповідача заперечує, вказуючи на те, що НАК «Нафтогаз України» як підприємство державного сектору економіки є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Крім того, позивач є гарантованим постачальником природного газу, який в силу приписів низки законодавчих актів, не може відмовитись від постачання газу споживачам незважаючи на наявність заборгованості та свій фінансовий стан. За спірним договором поставлявся імпортований природний газ, який закуповується за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків та жорсткі штрафні санкції за їх порушення, аж до припинення постачання природного газу на територію України. Внаслідок несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених НАК «Нафтогаз України» втрат є стягнення з боржників пені і штрафу у визначених договором розмірах. Загальна сума заявлених у позові пені, 3% річних та збитків від інфляції не компенсує збитків від сплати відсотків за комерційними кредитами.

Оцінивши викладені у заявах відповідача та позивача обставини та дослідивши надані ними докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язань, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Надані відповідачем звіти про фінансові результати 2011-2014 роки та І квартал 2015 року вказують на збитковість підприємства та погіршення його фінансового стану (а.с.84-88), що свідчить про наявність реальної загрози банкрутства підприємства, що за умови соціальної значимості останнього може призвести до негативних наслідків для споживачів теплової енергії - населення м.Первомайська, лікувальних закладів, шкіл, інших об'єктів соціальної сфери міста, бюджетних установ та державних закладів.

При з'ясуванні ступеню вини відповідача у виникненні заборгованості, судом взято до уваги, що при своєчасному та повному перерахуванні відповідачу оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних та державних установ, а також при своєчасному отриманні субвенцій з боку держави на погашення різниці у тарифах на теплову енергію, відповідач мав би цілком реальну можливість розрахуватись з позивачем своєчасно та в повному обсязі. За наявності у відповідача дебіторської заборгованості, яка значно перевищує розмір його боргу та за відсутності інших джерел отримання грошових коштів для оплати природного газу, суд вважає, що вина відповідача у виникненні заборгованості не може вважатись безспірною.

Нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов'язані з порушенням відповідачем умов Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1, оскільки за своєю правовою природою вимога про стягнення 3% річних та втрати від інфляції є способами захисту майнового права кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов'язання.

Тим більше, що позивачем не підтверджені жодними доказами збитковість підприємства, його складний фінансовий стан; не доведено, що понесення ним збитків сталося внаслідок неналежного виконання саме відповідачем своїх зобов'язань за договором (відсутні докази залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору №ТБ/2011-ПГ-101-1.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим і існують об'єктивні підстави для зменшення розміру пені. В той же час, приймаючи до уваги особливі обставини щодо діяльності позивача, як підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 30% - до 48444,21 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, п.3 ч.1 ст.83, ст.ст.84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» 55200, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Грушевського, 1 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 (про банківські реквізити відсутні, ) 414895,24 грн. збитків від інфляції, 130256,81 грн. - 3% річних, 48444,21 грн. пені та 12287,16 грн. судового збору.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 22 червня 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва