ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 925/991/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від прокуратури м. Черкаси - ОСОБА_1 прокурор відділу прокуратури Черкаської області,

від позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по

Черкаській області, м. Черкаси

до публічного акціонерного товариства Жашківське

автотранспортне підприємство 17141, м. Жашків, Черкаської

області

про стягнення 32 044 грн. 32 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області звернулося до публічного акціонерного товариства Жашківське автотранспортне підприємство 17141 про стягнення з відповідача 32 044 грн. 32 коп. нанесених збитків за незбереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу відповідача у процесі приватизації, але перебуває на його балансі та збереженні.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 червня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 25 червня 2015 року.

22 червня 2015 року до суду надійшла заява від прокуратури м. Черкаси про вступ прокурора м. Черкаси у справу в інтересах держави на стороні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду кримінальної справи №0000300.

Представник позивача та прокурор проти зупинення провадження у справі заперечували.

Суд розглянувши клопотання відповідача, вважає за необхідне останнє залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи,що розглядається іншим судом.

Водночас, господарському суду не було надано належних доказів того, що зазначена кримінальна справа уже перебуває у провадженні суду.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 25 червня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/991/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 29 квітня 1996 року №313 ДП Про приватизацію державного майна з 01 травня 1996 року розпочато приватизацію державного підприємства Жашківське АТП 17141.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 05 червня 1996 року №495а-АТ Про створення відкритого акціонерного товариства державне підприємство Жашківське АТП 17141 було перетворено у відкрите акціонерне товариство Жашківське АТП 17141.

В подальшому найменування відкритого акціонерного товариства Жашківське АТП 17141 було змінено на публічне акціонерне товариство Жашківське автотранспортне підприємство 17141.

При створенні відкритого акціонерного товариства Жашківське АТП 17141, у процесі приватизації до статутного капіталу відповідача не увійшло та залишилося на балансі товариства державне майно, що не підлягало приватизації і згідно з довідкою Жашківського районного військового комісаріату від 27 травня 1996 року №116 належало до мобілізаційних засобів 43 комплекти ЗІП (запчастини, інструменти, приладдя).

Протоколом №1 засідання інвентаризаційної комісії від 31 жовтня 1997 року, з метою забезпечення перед державою зобов'язань акціонерного товариства щодо забезпечення мобілізаційної готовності підприємства, інвентаризаційною комісією було запропоновано залишити резерв цивільної оборони на балансі відкритого акціонерного товариства Жашківське АТП 17141.

Майно обліковується в Єдиному реєстрі об'єктів державного власності, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Черкаській області (Витяг з реєстру а.с. 20).

Відповідно до відомості про вартість ЗІПів Жашківського автопідприємства 17141 станом на 01 квітня 1996 року вартість 43 комплектів становила 204 000,00 крб. До державного майна, що не включене до статутного капіталу, але обліковується на балансі відкритого акціонерного товариства Жашківське автотранспортне підприємство 17141, належать: лампа фари 43 шт., лампа підфарника 43 шт., свічка загорання 43 шт., провід високого тиску 43 шт., ричаг преривателя 43 шт., прокладка головки блока 8 шт., ремінь вентилятора 43 шт., ремінь компресора 43 шт., діафрагма бензонасоса 43 шт., аптечки 43 шт., лопата штикова 43 шт., сокири 33 шт., відра 43 шт., бачки під масла 43 шт., каністри 15 шт., трос буксирний 8 шт.

Згідно з актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 31 травня 1996 року, вартість майна цілісного майнового комплексу Жашківського автопідприємства 17141, яке не увійшло до статутного капіталу товариства і було вилучено (підпункт 14.4 пункту 14 акту), становило 204 тис. крб.

В грудні 2003 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області направило на адресу відповідача лист № 3931/01 від 09 грудня 2003 року, у якому наголошувалося про необхідність забезпечення господарським товариством збереження та утримання державного майна, яке не увійшло до статутного фонду цього товариства в належному стані.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області проведено перевірку збереження та використання державного майна, що не включене до статутного фонду відкритого акціонерного товариства Жашківське автотранспортне підприємство 17141, але перебуває на його балансі, та встановлено, що державне майно відсутнє, про що було складно 19 вересня 2012 року відповідний акт.

Згідно акту оцінки збитків, які завдано державі в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Черкаській області від 31 січня 2015 року сума збитків складає 32 044 грн. 32 коп. внаслідок розкрадання 43 комплектів ЗІПів. Зазначений акт рецензовано ОСОБА_3, заступником начальника відділу з питань оціночної діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, сертифікат №ЕО-65 від 25 жовтня 2000 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 19 квітня 2005 року №2700.

В березні 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом № 11-01-1157 від 10 березня 2015 року щодо відшкодування державі нанесених збитків, однак дану вимогу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області відповідачем не було виконано.

Доказів сплати збитків на загальну суму 32 044 грн. 32 коп. відповідачем суду не подано.

Разом з тим, згідно пункту 4 наказу Фонду Державного майна України та Міністерства економіки України №908/68 від 19 травня 1999 року Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 3.1. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого вищевказаним наказом № 908/68 від 19 травня 1999 року, відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, визначається главою 29 розділу I Книги третьої Цивільного кодексу України - щодо захисту прав власності, та главою 51 розділу I Книги п'ятої Цивільного кодексу України - щодо правових наслідків порушення зобов'язань.

Пунктом 4.1 зазначеного Положення визначено, що Регіональні відділення Фонду державного майна України організовують контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, та звітують про стан управління майном відповідно до встановленого законодавством порядку.

В контексті ст. 9 Цивільного кодексу України господарські відносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вищенаведена норма закону кореспондується із приписами статті 224 Господарського кодексу України, якою закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарській санкції.

Системний аналіз вищенаведених норм закону та матеріалів справи дає підстави для висновку суду про те, що заявлена до стягнення позивачем сума є збитками.

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Перевіркою використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного фонду товариства, але перебуває на його балансі, встановлено, що майно мобрезерву відсутнє. Згідно акту сума збитків складає 32 044 грн. 32 коп., внаслідок розкрадання майна.

Виходячи зі змісту наведеного в контексті пункту 4 Наказу Фонду Державного майна України та Міністерства економіки України № 908/68 від 19 травня 1999 року Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, згідно якого господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України, суд вважає, що на відповідача покладено обов'язок щодо збереження майна, відтак дії (бездіяльність) відповідача, що призвели до відсутності спірного державного майна судом розцінюються як протиправна поведінка відповідача, яка є доведеною наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача щодо збереження спірного майна, позивач зазнав збитків внаслідок нестачі державного майна в кількості 43 комплектів ЗІПів автомобільних на суму 32 044 грн. 32 коп.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (упущена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

У зв'язку із чим, суд вважає доведеним розмір збитків, заявлений позивачем до стягнення, оскільки розрахунок розміру збитків проведено у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891 та Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань. Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт наявності протиправної поведінки боржника, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Як встановлено судом, дії відповідача щодо незбереження спірного державного майна стали наслідком понесення позивачем збитків, а відтак, наявний причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Разом з цим, судом також встановлено, що відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено.

Судом враховано, що відповідачем договору відповідального зберігання майна з державним органом приватизації укладено не було, проте, відповідно до ч.3 ст.216 ГК України потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі, тобто обовязок відшкодування збитків прямо випливає з положень закону, тому не потребує додаткового узгодження між сторонами договірних відносин саме право на відшкодування збитків.

При цьому судом також було враховано правові висновки викладені в постановах суду апеляційної інстанції від 11 березня 2014 року та Вищого господарського суду України від 01 липня 2014 року зі справи №909/1075/13 під час розгляду аналогічного спору.

Таким чином, суд, встановивши в діях відповідача наявність всіх обов'язкових елементів складу правопорушення, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

В звязку з чим з відповідача підлягають стягненню збитки в розмірі 32 044 грн. 32 коп.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Жашківське автотранспортне підприємство 17141, вул. Перемоги, 11, м. Жашків, Черкаської області, ідентифікаційний код 03119500 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області із зарахуванням до державного бюджету на р/р: 0066, , МФО 854018, отримувач УДКСУ у Жашківському районі Черкаської області, банк отримувача ГУДКСУ у Черкаській області, код бюджетної класифікації 21080600 32 044 грн. 32 коп. збитків.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Жашківське автотранспортне підприємство 17141, вул. Перемоги, 11, м. Жашків, Черкаської області, ідентифікаційний код 03119500 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21368158 - 1 827 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 30 червня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович