номер провадження справи 34/84/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 Справа № 908/2144/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від прокурора - Лєскіна І.Є., посвідчення № 031340 від 19.01.2015 р.; від позивача - не з'явився; відповідача - Дудка А.О., довіреність № 33 від 25.05.2015 р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/2144/15-г,

за позовом: Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 152) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137);

до відповідача: Приватного підприємства "Юлія+А" (69071, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 3);

про стягнення суми 20769,65 грн.

Сутність спору:

Прокурором Шевченківського району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району заявлено позовні вимоги до Приватного підприємства "Юлія+А" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 340013 від 01.01.2007 р. в розмірі 20769,65 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2144/15-г, присвоєно номер провадження 34/84/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 13.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.05.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 27.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р., за клопотанням представників сторін, строк розгляду спору продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 27.05.2015 р. оголошена перерва до 15.06.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в повному обсязі не виконав прийняті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 340013 від 01.07.2007 р. в частині оплати отриманої теплової енергії в сумі 20769,65 грн. у період: з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру", ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 276 Господарського кодексу України, умови договору № 340013 від 01.07.2007 р., ст.ст. 2, 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України.

13.05.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району, в якій позивач просить збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача 20769,65 грн. основного боргу, 1452,92 грн. пені, 95,94 грн. 3% річних та 2846,27 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 22 ГПК України вказану заяву судом прийнято до розгляду.

04.06.2015 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області від Концерну «МТМ» в особі філії Концерну "МТМ" Шевченківського району надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що 07.05.2015р. відповідач сплатив суму 10500 грн., що підтверджується випискою з банку та актом звірки взаєморозрахунків. Крім того, 26.05.2015р. відповідачем сплачено ще 5000 грн., що підтверджується квитанцією про оплату та актом звірки. Таким чином, залишок заборгованості відповідача складає: з основного боргу в сумі 5269,65 грн., пеня в сумі 1452,92 грн., 3% річних в розмірі 95,94 грн., втрати від інфляції - 2846,27 грн.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, з врахуванням заяв, поданих позивачем.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, натомість 04.06.2015 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області від Концерну «МТМ» надійшло клопотання, в якому позивач по справі просить справу розглядати без участі його представника, враховуючи додані письмові докази.

Представник ПП "Юлія+А" заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає, що заявлений розмір вимог не відповідає існуючому, оскільки відповідачем були здійснені часткові оплати за отриману у період: жовтень 2014р. - лютий 2015р. теплову енергію в гарячій воді в сумі 10500 грн. та 5000 грн. Крім того, розрахунок штрафних санкцій проведений позивачем без врахування часткових оплат, здійснених відповідачем. Також, 15.06.2015р. відповідачем надано до канцелярії суду письмове клопотання про залишення позовних вимог прокурора без розгляду, оскільки, на думку відповідача, прокурор має повноваження на захист інтересів держави, а у даному випадку позов заявлено на користь комунального підприємства.

В судовому засіданні 15.06.20115 р. представник відповідача підтримав заявлене клопотання та заперечення на позов.

Розглянувши клопотання відповідача, суд відмовляє у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно п. 6 постанови пленуму ВГСУ "Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі", у вирішенні питання про порушення справи за позовною заявою прокурора господарському суду слід виходити з такого.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Як зазначає у позові прокурор, порушення ПП «Юдія+А» своїх зобов'язань в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену теплову енергію на рахунки із спеціальним режимом використання підриває економічну безпеку держави, перешкоджає встановленому законодавством порядку проведення розрахунків Концерном «Міські теплові мережі» з гарантованим постачальником природного газу, та спричиняє заборгованість НАК "Нафтобаз України" перед зарубіжними партнерами, що призводить до спустошення державного бюджету, коштами якого компенсується вартість імпортованого газу. Вказані порушення з боку ПП «Юлія+А» є підставою для вжиття органами прокуратури заходів представницького характеру до захисту економічних інтересів держави, оскільки однією з передумов забезпечення її енергетичної безпеки є додержання законодавства у сфері розрахунків за спожитий природній газ.

За клопотанням прокурора та представника відповідача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2007 року між Концерном «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Шевченківського району (теплопостачальна організація, позивач у справі) та ЗАТ "Юлія" - правонаступником якого, згідно п. 1.1. Статуту є ПП "Юлія+А" (споживач, відповідач у справі) укладено договір № 340013 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді (далі - договір № 340013), умови якого сторонами змінювалися та доповнювалися шляхом укладення додаткових угод до нього: № 1 від 01.08.2008 р., № 2 від 01.05.2010 р., № 3 від 24.01.2011 р., № 4 від 14.03.2011 р., № 5 від 28.03.2012 р., № 6 від 18.03.2013 р., № 7 від 28.10.2014 р.

Згідно п. 1.1. вказаного договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України «Про теплопостачання», «Правилами будови і безпечної експлуатації трубопроводів пари та гарячої води», «Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж», та іншими актами цивільного законодавства і нормативно-правовими актами та документами (п. 1.2 договору № 340013).

Відповідно до звертання-доручення від 01.01.2007 р. теплова енергія відпускалась на приміщення за адресою: вул. Бочарова, 3 (додаток 1а до договору № 340013).

Розділом 10 договору № 340013 встановлено термін дії договору: з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року.

Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін (п. 10. 2. договору № 340013).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору, відповідно до вимог чинного законодавства, не заявила про його розірвання (п. 10.4. договору № 340013).

Доказів припинення дії договору № 340013 сторонами не надано.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору енергопостачання.

Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Вироблена теплова енергія постачається споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що проводиться за фактично відпущену енергію.

Сторони в договорі № 340013 встановили наступний порядок розрахунків.

Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі, згідно п.6.3. договору № 340013.

Відповідно до п. 6.4. договору № 340013, споживач зобов'язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно п. 6.7. договору № 340013, споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Цитрусова, буд. 9а, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Підпунктом 6.7.1. договору № 340013 встановлено, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним - дата вручення представнику споживача; при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5, по Україні - 7 днів).

Відповідно до п. 6.7.2. договору № 340013, у разі неотримання теплопостачальною організацією акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Як свідчать матеріали справи, позивач відпустив відповідачу теплову енергію в сумі 20769,65 грн. за період: з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. включно, що підтверджується актами приймання-передачі: за жовтень 2014 р. на суму 1139,70 грн. від 31.10.2014р.; за листопад 2014 р. на суму 3262,79 грн. від 30.11.2014р.; за грудень 2014 р. на суму 5612,46 грн. від 31.12.2014р.; за січень 2015 р. на суму 5589,95 грн. від 31.01.2015р.; за лютий 2015р. на суму 5164,75 грн., яка відповідачем оплачена не була.

Після порушення провадження у справі відповідачем було здійснено часткову оплату за отриману у період: жовтень 2014р. - лютий 2015р. теплову енергію в гарячій воді в сумі 15 500 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 07.05.2015р. на суму 10500 грн. та 26.05.2015р. на суму 5000 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, провадження у справі № 908/2144/15 в частині стягнення основного боргу в розмірі 15 500 грн. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене залишок основного боргу за отриману у період: жовтень 2014р. - лютий 2015р. теплову енергію в гарячій воді, не оплаченого відповідачем складає 5269 грн. 65 коп.

Доказів оплати залишку основного боргу в сумі 5269,65 грн. відповідачем не надано.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу суми 5269,65 грн. не надав.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 5269,65 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1452,92 грн. пені за період: з 20.11.2014 р. по 01.04.2015 р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2.8. договору № 340013, в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що розрахунок пені здійснено позивачем вірно. Пеня в сумі 1452,92 грн. підлягає стягненню у повному обсязі.

Також, прокурором заявлено до стягнення суму 95,94 грн. - 3 % річних за період: з 21.11.2014 р. по 01.04.2015 р. та суму 2846,27 грн. втрат від інфляції за період: з грудня 2014 р. по березень 2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних та встановлено, що вірним розміром 3% річних за заявлений період є 95,93 грн., щодо втрат від інфляції, то судом встановлено, що за період: з грудня 2014 р. по березень 2015 р. (включно) втрати від інфляції становлять 2386,79 грн., тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, в цілому позовні вимоги задовольняються частково.

Твердження відповідача щодо здійснення позивачем розрахунку штрафних санкцій без врахування часткових оплат, здійснених ПП "Юлія+А", не підтверджується матеріалами справи, оскільки граничним строком розрахунку пені, заявленим до стягнення є 01.04.2015 р., в той час, як часткові оплати здійснено відповідачем у травні 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В частині стягнення 15500 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. основного боргу провадження по справі № 908/2144/14 припинити.

Стягнути з Приватного підприємства "Юлія+А" (69071, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 13620448) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у філії ПАТ Державний ощадний банк України», код МФО 313957, ідентифікаційний код юридичної особи: 32121458), суму 5269 (п'ять тисяч двісті шістдесят дев'ять) грн. 65 коп. основного боргу, суму 1452 (одна тисяча чотириста п'ятдесят дві) грн. 92 коп. пені, суму 95 (дев'яносто п'ять) грн. 93 коп. 3 % річних, суму 2386 (дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 79 коп. втрат від інфляції

Стягнути з Приватного підприємства "Юлія+А" (69071, м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 13620448) в доход Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), банк одержувача: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), р/р 3007, МФО 813015, ідентифікаційний код юридичної особи: 38025409, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності 206) суму 1793 (одна тисяча сімсот дев'яносто три) грн. 64 коп. судового збору.

Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ідентифікаційний код юридичної особи: 32121458), в доход Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), банк одержувача: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), р/р 3007, МФО 813015, ідентифікаційний код юридичної особи: 38025409, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності 206) суму 32 (тридцять дві) грн. 36 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015 р.

Суддя А.О. Науменко