донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.06.2015 р. справа №922/5559/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з"явився,
від відповідача:не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м.Алчевськ Луганської області

на рішення господарського суду Харківської області

від25.03.2015 року

по справі№922/5559/14

за позовомДержавного підприємства "Вугілля України", м.Київ
доПублічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м.Алчевськ Луганської області
простягнення 6 440 267, 69грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Харківської області (головуючий суддя Жельне С.Ч., судді: Аюпова Р.М., Лаврова Л.С.) рішенням від 25.03.2015р. задовольнив позовні вимоги Державного підприємства "Вугілля України", м.Київ (далі - ДП "Вугілля України") та стягнув з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м.Алчевськ Луганської області (далі - ПАТ "Алчевський металургійний клмбінат») суму основної заборгованості в розмірі 5 601 040 грн., пеню в сумі 378 903, 11 грн., збитки від інфляційних процесів в розмірі 414 830, 32 грн., 3% річних в розмірі 45 494, 21 грн. та судовий збір у сумі 73 080 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р. по справі №922/5559/14 просить скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач має право на відстрочку оплати вугільної продукції за спірним договором відповідно до п. 7.4 договору, оскільки позивач не надав в повному обсязі документи, передбачені п. 7.3 спірного договору. Крім того, на думку заявника апеляційної скарги, оскільки строк оплати продукціїї ще не настав, зобов"язання не може визнаватись порушеним, а тому суд першої інстанції неправомірно стягнув пеню, 3% річних та інфляційні витрати з відповідача.

До того ж, апелянт зазначає про неможливість виконати договірні зобов"язання своєчасно через наявність форс-мажорних обставин у зв"язку з проведенням антитерористичної операціїї на території Луганської області, де провадить свою господарську діяльність ПАТ "Алчевський металургійний комбінат», що підтверджується висновками Луганської Регіональної Торгово-промислової палати №25-12-10/34С від 14.10.2014р. та сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №2798/05-4 від 02.09.2014р. (а.с. 106).

Крім того, 08.06.2015р. ПАТ "Алчевський металургійний комбінат» на вимогу апеляційного суду надало розрахунок інфляційних витрат з посиланням на Лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р. "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справ", в якому зазначає, що позивачем безпідставно нараховано інфляційні витрати в сумі 61526,48 грн.

Позивач просить апеляційну скаргу ПАТ "Алчевський металургійний клмбінат» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р.по справі 922/5559/14 - без змін.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2015р. явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, а також беручи до уваги встановлений ст.102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2014 року між ДП "Вугіля України" (Постачальник) та ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" (Покупець) був укладений договір поставки № АМК-1227-2014-пст (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в Договорі, вугільну продукцію (далі - Продукція), якість, марка, кількість та ціна якої визначаються у специфікаціях, що оформлені як додатки до Договору і є його невід"ємною частиною, а Покупець зобов"язується прийняти та оплатити продукцію на умовах, викладених у Договорі (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна Продукції за одиницю і по позиціях встановлюється у гривнях і вказується в Специфікаціях до Договору.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за Продукцію здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника за поставлену партію продукції протягом 30 банківських днів з дати поставки за умови отримання документів, вказаних в п. 7.3. даного договору.

Датою поставки Продукції вважається дата календарного штемпеля станції відправлення, вказана у з/д накладній (квитанції) або дата іншого товаро-транспортного документа, якщо інше не передбачено базовими умовами поставки (п. 5.3 Договору).

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що Постачальник протягом 7 днів з дати поставки, але не пізніше четвертого числа місяця, наступного за місяцем поставки продукції надає Покупцю наступні документи:

- оригінал рахунку-фактури

- оригінал сертифікату (посвідчення) якості;

- оригінал з/д квитанції (накладної), або іншого товаро - транспортного документу;

- оригінал листа про власність;

- акт приймання-передачі продукції (2 екз.);

- оригінал податкової накладної.

Відповідно до п.7.4 Договору оригінали вищевказаних документів передаються Покупцю або вказаному ним представнику під розпис. У випадку не виконання Постачальником вимог, передбачених даним пунктом, Покупець має право продовжити строк на оплату Продукції на період прострочення виконання зобов"язань.

Як вбачається з матеріалів справи, за час дії спірного договору позивач поставив відповідачу вугільну продукцію на суму 20 303 536,20 грн., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі товару (а.с. 33-75).

Відповідач свій обов"язок з оплати поставленої продукції в повному обсязі не виконав і сплатив лише 14 702 496, 15 грн., у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 5 601 040 грн.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Так, відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач пояснює не виконання свого обов"язку щодо часткової оплати поставленої продукції в повному обсязі тим, що позивачем не були надані оригінали всіх документів, передбачених п. 7.3 спірного договору, а за умовами останнього обов'язок щодо оплати поставленої вугільної продукції виникає у покупця лише за умови та після надання постачальником оригіналів вказаних документів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначені доводи не прийняв до уваги, з огляду на наступне.

Так, спірна вугільна продукція була прийнята відповідачем без заперечень та зауважень, зокрема, щодо кількості та якості товару. До того ж, до моменту виникнення спору відповідач частково оплатив поставлену йому вугільну продукцію у сумі 14 702 496, 15 грн. без заперечень.

Крім того, судом враховано, що підписані відповідачем акти приймання-передачі продукції місттять посилання на рахунки-фактури. Разом з тим відповідачем не доведено належним чином, тобто шляхом складання відповідного акту, відсутність супровідних документів, як це передбачено в п. 12 Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965р. № П-7, посилання на застосування якої містить п. 7.7 Договору.

Таким чином, відповідачем не доведено, що мало місце прострочення кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тобто що позивач (Продавець) не вчинив дії, що встановлені договором, до вчинення яких відповідач, як боржник, не міг виконати свого обов"язку з оплати отриманої вугільної продукції.

Крім того, в обґрунтування своїх заперечень апелянт також посилається на форс - мажорні обставини, що були зумовлені проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, а саме тим, що на території міста Алчевська не виконуються жодні фінансові операції. Тому порушення грошових зобов'язань відповідачем відбулося внаслідок обставин, що не залежали від його волевиявлення. У підтвердження своїх заперечень відповідач посилається на сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №2798/05-4 від 02.09.2014р. (а.с. 106) та висновки Луганської Регіональної Торгово-промислової палати №25-12-10/34С від 14.10.2014р. (а.с 142-145).

Втім, колегія апеляційного суду вважає, що наведені апелянтом документи підтверджують лише знаходження останнього у скрутному фінансовому становищі (призупинено господарські операції з поставки готової продукції, сировини, призупинення кредитування банківськими установами та товарне кредитування з боку торгових партнерів), але не звільняють від виконання зобов"язання з оплати отриманого товару. Крім того, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на вказане колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 5 601 040 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про стягнення суми 3% річних та пені.

Суд першої інстанції погодився з розрахунком інфляційних витрат, наданим позивачем, та задовольнив позовні вимоги в цій частині, стягнувши 414 830, 32 грн. Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначений розрахунок не грунтується на чинному законодавстві з врахуванням наступного.

В обгрунтування своїх заперечень щодо неправильного визначення позивачем суми інфляційних витрат, стягнутих судовим рішенням, відповідач на вимогу апеляційного суду надав відповідний розрахунок за яким, на його думку, до суми інфляційних витрат безпідставно включено 61526, 48 грн.

Колегія суддів із наданим розрахунком погоджується, оскільки позивач нараховував інфляційні витрати за окремі дні прострочення грошового забов"язання, що не відповідає рекомендаціям щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

При застосуванні індексу інфляції також треба мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тобто сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з розрахунком цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні витрати у розмірі 353 303,84 грн.

На підставі викладеного апеляційна скарга ПАТ "Алчевський металургійний комбінат» підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р. по справі № 922/5559/14 підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м.Алчевськ Луганської області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р. по справі №922/5559/14 скасувати частково.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2015р. по справі №922/5559/14 в наступній редакції:

«Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (94202, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4, ) на користь Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) суму основної заборгованості в розмірі 5 601 040 грн., пеню в сумі 378 903,11 грн., збитки від інфляційних процесів в розмірі 353 303,84 грн., 3 % річних в розмірі 45 494,21 грн., а також судовий збір в сумі 72 381, 84 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (94202, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 349,1 грн.

Суду першої інстанції видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 г/с Харківської обл.