РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015Справа №910/12338/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат № 3"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар"

про стягнення 10 500 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат №3" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар" про стягнення з останнього основного боргу в сумі 10 500 грн. відповідно до сервісної угоди від 01.09.2013 № 01/09/13-46С.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Неприбуття до судового засідання представників позивача та відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті, а тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно статті 75 ГПК України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Домобудівний комбінат № 3", далі ПАТ "ДБК № 3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дагар", далі ТОВ "Дагар", було укладено сервісну угоду № 01/09/13-46С, далі Угода, відповідно до предмету якої (п. 1.1) ПАТ "ДБК № 3" у відповідності з умовами цієї угоди зобов'язується надавати, а ТОВ "Дагар" належним чином споживати, оплачувати послуги та компенсувати або відшкодовувати вартість послуг, що надаються та/або оплачуються ПАТ "ДБК № 3" у відповідності до договору із спеціалізованими підприємствами, які необхідно для використання приміщення згідно його цільового призначення.

ПАТ "ДБК № 3" забезпечує та надає можливість користування наступними послугами: електропостачання до приміщення; вивіз сміття; опалення орендованого приміщення; прибирання приміщень спільного користування; інші послуги (п. 2.1 Угоди).

Згідно з Додатком № 1 до Угоди до компенсації витрат за отримані послуги відносяться: прибирання приміщень спільного користування, прилеглої території, вивіз сміття - вартістю 500 грн. Щомісячно, згідно виставлених рахунків; електропостачання до приміщення - згідно показників лічильника, щомісячно, згідно виставлених рахунків; опалення приміщення 3 000 грн. в опалювальний період з 15 жовтня по 15 квітня в інший період згідно виставлених рахунків.

Пунктом 3.5 Угоди визначено, що компенсація (відшкодування витрат) за надані послуги здійснюється щомісячно у безготівковому порядку на банківський рахунок ПАТ "ДБК № 3", на протязі 3-х днів з дати надання відповідного рахунку-фактури.

Відповідно до п. 6.1 Угоди ця угода набирає чинності з дати підписання та діяла на весь строк до належного закінчення користування приміщенням відповідно до умов договору оренди від 01.09.2013 № 01/09/13-46.

Нарахування плати за надані послуги здійснюється за весь період користування приміщенням - з дати підписання акту приймання-передачі, за яким ТОВ "Дагар" отримав приміщення у користування до дня підписання акту приймання-передачі, щодо повернення приміщення (п. 6.2 Угоди).

Згідно з п. 6.3 Угоди у разі дострокового припинення договору оренди від 01.09.2013 № 01/09/13-46, Угода автоматично закінчує строк своєї дії.

Позивач стверджує, що договір оренди від 01.09.2013 № 01/09/13-46 було припинено 31.10.2014 додатковою угодою № 2 до договору оренди. Протягом березня-жовтня 2014 року ПАТ "ДБК № 3" виставив, а відповідач отримав акти здачі-приймання робіт на загальну суму 10 500 грн., які останній не оплатив. Позивач направив відповідачу вимогу щодо погашення заборгованості від 23.04.2015 № 01-123, але дана вимога залишена без задоволення, за таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 10 500 грн.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Судом прийнято до уваги що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем надані докази на підтвердження викладених у позові обставин, а саме акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за період березень-жовтень 2014 року, які підписані відповідачем. Відповідач доказів сплати наданих послуг суду не надав. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 10 500 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дагар", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.06.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 629, 631, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 55, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №3" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар", 03164, м. Київ, вул. Уборевича, буд. 18, кв. 33, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат № 3", 03061, м. Київ, пр-т. Відрадний, буд. 103, , основний борг у сумі 10 500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн., видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 01.07.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко