КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа№ 910/3335/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Авдеєва П.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 р.

у справі № 910/3335/15-г (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності

"Укрінтеренерго"

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго"

про стягнення 290 133,68 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Луцюк С.С. за довіреністю

від відповідача: Мамедова О.А. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі №910/3335/15-г задоволений позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" про стягнення 290 133,68 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційні вимоги, вважає що рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №148 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя" між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Крименерго" (покупець) укладено договір № 44/1-48 від 30.05.2014, відповідно до умов якого продавець зобов'язується продавати, а покупець зобов'язується купувати електричну енергію у точках купівлі-продажу електричної енергії та своєчасно здійснювати оплату за куплену електричну енергію.

Продавець продає електричну енергію покупцю в точках купівлі-продажу електричної енергії на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електроенергії. Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим договором, переходить від продавця до покупця в точках купівлі-продажу електричної енергії (п. 2.3 договору).

В свою чергу, покупець до 19 числа місяця, що передує розрахунковому, надає продавцю заявку, яка повинна бути підписана покупцем та містити інформацію про заявлений покупцем обсяг купівлі електричної енергії у продавця відповідно до умов договору у розрахунковому місяці, і розрахунковий період. У випадку погодження заявки продавцем, не пізніше ніж за 2 робочих дні до розрахункового місяця сторони підписують щомісячне доповнення, яке має містити інформацію щодо заявленого обсягу, орієнтовної ціни однієї кВт*г та орієнтовної вартості електричної енергії у розрахунковому місяці (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Фактичні обсяги продажу електричної енергії покупцю за цим договором за розрахунковий період визначаються НЕК в точках купівлі-продажу електричної енергії на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електроенергії

Відповідно до підписаних сторонами щомісячних доповнень до договору від 30.05.2014, 29.10.2014 та 26.11.2014, заявлений обсяг електричної енергії, який продавець продає, а покупець купує у точках купівлі-продажу електричної енергії у червні 2014 року складає 405000000 кВтг, з орієнтовною ціною 1 кВтг - 99,68676 коп. з ПДВ, орієнтовною вартістю - 403 731 378,00 грн. з ПДВ; у листопаді 2014 року складає 395000000 кВтг, з орієнтовною ціною 1 кВтг - 108,41976 коп. з ПДВ, орієнтовною вартістю - 428 258 052,00 грн. з ПДВ та у грудні 2014 року складає 408000000 кВтг, з орієнтовною ціною 1 кВтг - 113,27052 коп. з ПДВ, орієнтовною вартістю - 462 143 721,60 грн. з ПДВ.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення коштів, посилаючись на те, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором щодо оплати за електроенергію в першому, другому та четвертому етапах розрахунків за червень 2014 року, в першому етапі розрахунків за листопад 2014 року та першому і другому етапах розрахунків за грудень 2014 року, належним чином не здійснив. На адресу відповідача направлена вимога №44/22-1713 від 03.09.2014 про сплату штрафу за порушення строків розрахунків у червні 2014 на суму 118 221,41 грн., а також вимога №44/22-20 від 06.01.2015 про сплату штрафу за порушення строків розрахунків у листопаді 2014 у розмірі 56 376,34 грн. та грудні 2014 на суму 115 535,93 грн., яка була відправлена відповідачу 13.01.2015 за його місцезнаходженням поштовим зв'язком, втім повернута на адресу позивача з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання ".

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд виходив з того, що п. 4.5 договору сторони визначили, що у разі, якщо сума оплати, здійсненої покупцем за відповідний етап, менша за суму визначену відповідно до п. 4.4.1 з урахуванням суми переплати за попередній етап розрахункового місяця, продавець наступного банківського дня після закінчення відповідного етапу може виставити покупцю вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,05% від недоплаченої суми, який повинен бути сплачений в термін, не більший від 3 банківських днів з моменту отримання покупцем письмового повідомлення від продавця. Оскільки відповідач не виконав свій обов'язок, визначений п. 4.4.1 договору, щодо здійснення оплати у розмірі не меншому 1/3 від суми, визначеної відповідно до п. 4.3 договору, з урахуванням ПДВ, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення штраф в розмірі 290 133,68 грн.

Заперечуючи проти рішення суду першої інстанції, відповідач вказує на те, що висновки суду не відповідають суті погоджених сторонами договору умов, що свідчить про те, що суд не дослідів обставин справи, не проаналізував наявні у справі документи, а саме: жодна вимога про нарахування штрафу не була направлена відповідачу вчасно, як це передбачено договором, а тому нарахування штрафу на загальну суму є необґрунтованим.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до статей 509, 510, 513, 520, 521 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою ст. 628 цього Кодексу встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 180 ГК України , ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 218 ГК України визначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону.

Пунктом 4.4 договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату вартості купленої електроенергії шляхом перерахування продавцю суми, визначеної відповідно до п. 4.3 цього договору, на поточний рахунок продавця. При здійсненні платежів покупець повинен вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обов'язково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля-продаж електроенергії, розрахунковий місяць та етап, за який здійснюється оплата.

01.07.2014 сторони підписали додаткову угоду № 1, в якій п. 4.4.1 договору виклали в наступній редакції: Першу частку оплати покупець зобов'язується здійснити у другий банківський день розрахункового місяця не пізніше 17-00 години у розмірі не меншому 1/3 від суми, визначеної відповідно до п. 4.3, з урахуванням ПДВ; подальша оплата може здійснюватись щоденно або шляхом сплати 1/6 від суми, визначеної відповідно до п. 4.3 у кожен з наступних періодів: (II) з 05 до 11; (III) з 12 до 14; (IV) з 15 до 21; (V) з 22 до 24 числа розрахункового місяця. У разі надання покупцем скоригованої заявки, оплата до 14 числа розрахункового місяця має становити не менше 2/3, а у період (IV) з 15 до 21 числа та період (V) з 22 до 24 числа розрахункового місяця - 1/6 від вартості, визначеної у підписаному на підставі скоригованої заявки доповненні до договору. Якщо день оплати припадає на неробочий день, оплата здійснюється покупцем у день, який передує дню оплати. Датою оплати за цим договором вважається дата зарахування коштів на банківський рахунок продавця.

З долучених до матеріалів справи відповідей відповідача вбачається, що відповідач визнає прострочення у сплаті коштів, але зазначає затримання платежів визвано несвоєчасним виконанням зобов'язань перед ним іншою особою.

Посилання відповідача на те, що вимоги про сплату штрафу вчасно не направлялись, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виконання зобов'язань повинно відбуватись у строк, обумовлений у договорі.

З матеріалів справи вбачається, що оплата проводилась несвоєчасно про що свідчать реєстри платежів на користь позивача, що надані ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Державний ощадний банк України».

Крім того, слід зауважити, що відповідач не надав жодного документу у спростування періоду та суми нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що порушення відповідачем строків оплати, призвели до нарахування штрафних санкцій ДП «Енергоринок» позивачеві.

Колегія суддів вважає посилання відповідача на форс - мажорні обставині, що підтверджується сертифікатом ТПП № 3363 недоречними, оскільки датою настання форс-мажорних обставин є 21.01.2015р., тоді як обов'язок здійснити оплату виник у відповідача до настання цих подій.

На думку колегії суддів, спірні відносини між сторонами виникли в зв'язку з тим, що сторони правовідносин по різному тлумачать умови договору, оскільки кожна із сторін має свою думку щодо строків виникнення права на звернення з вимогою про сплату штрафних санкцій, періоду нарахування, тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 910/3335/15-г від 06.04.2015 залишити без змін.

2. Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписано 02.07.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

П.В. Авдеєв