ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.15р. Справа № 904/3154/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрілайн Трейд", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд", м. Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінвестуніверсал", м. Донецьк

про стягнення 10 000 000 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Афанасьєва Н.Г., дов. б/н від 02.04.15р.;

від відповідача: Борисенко Д.В., дов. № 575 від 12.03.15р.;

від третьої особи: Єгорченкова О.О., дов. № від 16.04.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрілайн Трейд" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд" заборгованість в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів № 44-1 (БВ15) від 19.03.15р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань щодо здійснення оплати за отриманий вексель.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно (транспортні засоби), що належить відповідачу. В обґрунтування заяви позивач посилається на ухилення відповідача від виконання зобов'язань за спірним договором, що свідчить про недобросовісні наміри ТОВ „Транс-Буд", у зв'язку із чим, на думку позивача, існує достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від виконання судового рішення, а майно, яке є у відповідача на даний час, до прийняття рішення у даній справі, може зникнути або зменшитися за кількістю.

Справа розглядається за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінвестуніверсал".

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов підтвердив факт існування правовідносин, які описані в позовній заяві ТОВ «Фрілайн Трейд», проте зазначив, що ТОВ „Транс-Буд» у зв'язку з бойовими діями та території м. Донецьк змушене змінити своє місцезнаходження; великий обсяг первинної та бухгалтерської документації, у зв'язку з різкою ескалацією конфлікту, підприємство фізично не встигло вивезти з тимчасово окупованої території, а отже фактично позбавлене як можливості встановити факти отримання товару від постачальників, так і можливості здійснити розрахунки зі своїми контрагентами. Відтак, відповідач опинився у скрутному матеріальному становищі, а позивач ігнорує вищенаведені твердження, чим порушує норми цивільного законодавства та принципи добросовісного господарювання. Просив в позові відмовити.

В поясненнях від 02.06.2015р. відповідач додатково зазначив, що надати для огляду оригінал простого векселю серія АА 0163813 від 17.06.2010р., який є предметом спірного договору, не має можливості, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.03.2015р. № БВ-2003-15/1-2 ТОВ „Транс-Буд" передало його у власність покупця ТОВ „Нью Сенд".

Третя особа у справі надала письмові пояснення, в яких зазначила, що злочинним угрупуванням, що незаконно діє від імені ТОВ „Транс-Буд" через підставну юридичну особу - ТОВ „Фрілайн Трейд" створена штучна заборгованість відповідача шляхом вчинення правочину, що містить у собі ознаки удаваності або навіть фіктивності, з метою подальшого виведення активів ТОВ „Транс-Буд". Вважає, що спірного боргу насправді не існує, а між сторонами у справі за попередньою змовою укладено фіктивний договір з подальшим зверненням до суду з метою стягнення заборгованості за договором та привласненням стягнутих грошових коштів.

07.05.2015р. третьою особою подана заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням (вироком) в іншій справі, мотивована неможливістю розгляду даної справи до встановлення фактів та обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні № 0011851.

Суд відмовляє в задоволенні заяви ТОВ "Донінвестуніверсал" з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За приписами п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 (зі змінами), статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Оскільки третьою особою не надано доказів на підтвердження наявності в провадженні іншого суді справи, пов'язаної із даною справою, у зв'язку із чим у господарського суду відсутні підстави для зупинення провадження.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва з 02.06.2015р. по 23.06.2015р.

Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

19.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрілайн Трейд" (продавець) Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд" (покупець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 44-1(БВ15) (надалі - Договір).

Від імені та за рахунок продавця на підставі договору доручення на продаж цінних паперів від 19.03.2015р. №44(БД15) та довіреності від 19.03.2015р. діяв повірений - Товариство з обмеженою відповідальністю „Перше реєстраційне бюро".

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, зобов'язаний передати у власність покупцю, а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, зобов'язаний прийняти і оплатити загальну договірну вартість цінних паперів, характеристика яких зазначена в пункті 1.2 цього Договору, що належать продавцю на праві власності.

Згідно з п. 1.2 Договору вид та форма випуску цінних паперів - вексель простий, ордерна форма випуску, емітент векселя - Товариство з обмеженою відповідальністю „Амстор", валюта векселя - гривня, серія та номер векселя - АА № 0163813, дата складання - 17.06.2010р., дата платежу за векселем - за пред'явленням, але не раніше 05.01.2015р., номінальна вартість векселя - 10 000 000 грн. 00 коп.

Договірна вартість векселя - 10 000 000 грн. 00 коп. (пункт 1.3 Договору).

Факт передачі цінних паперів підтверджується оформленням акту прийому-передачі цінних паперів між продавцем та покупцем без участі повіреного (пункт 3.4 Договору).

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем - прийнято вексель АА № 0163813 від 17.06.2010р. номінальною вартістю 10 000 000 грн. 00 коп. (емітент векселя - Товариство з обмеженою відповідальністю „Амстор"), про що свідчить акт прийому-передачі цінних паперів до Договору, датований 19.03.2015р. (а.с. 15).

За умовами п. 2.1 Договору покупець зобов'язується самостійно (без участі повіреного) оплатити продавцю загальну договірну вартість цінних паперів в сумі, вказаній у пункті 1.3 цього Договору, протягом 3-х робочих днів з дати підписання цього Договору.

В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач оплату вартості векселя не здійснив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 10 000 000 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 23.03.2015р. про оплату заборгованості за спірним Договором, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 19).

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач неналежним чином виконав свої обов'язки щодо оплати переданого позивачем простого векселю, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 10 000 000 грн. 00 коп. - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд не приймає до уваги заперечення ТОВ „Донінвестуніверсал", як такі, що не спростовують існування правовідносин між сторонами, за яким відповідач визнав себе зобов'язаною особою перед позивачем.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухоме майно (транспортні засоби), що належить відповідачу з наступних підстав..

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою сторони, яка подала позов.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 21.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами і доповненнями, відповідно до статті 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів зокрема з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Згідно п. 3 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Наявність заборгованості відповідача, яка підтверджена судовими рішеннями у сумі 10 000 000 грн. 00 коп., не свідчить про вчинення відповідачем певних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, ) на Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрілайн Трейд" (04208, м. Київ, пр. Г. Гангадзе, б. 5-а, оф. 4/1, ) 10 000 000 грн. 00 коп. (десять мільйонів грн. 00 коп.) заборгованості, 73 080 грн. 00 (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 30.06.15р.