КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа№ 911/511/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Чорної Л.В.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - не з'явився.

від відповідача - Скачко О.П.

від третіх осіб - не з'явилися.

розглянувши Товариства з обмеженою відповідальністю

апеляційну скаргу "Оптос"

на рішення

господарського суду Київської області

від 27.04.2015 року

у справі № 911/511/15 (суддя: Лопатіна А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Оптос"

до Публічного акціонерного товариства

"Вімм-Білль-Данн Україна"

за участю третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора"

про припинення договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі головуючого судді: Баранця О.М. (доповідач), суддів: Сітайло Л.Г., Пашкіної С.А. та призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суду.

В судове засідання 30.06.2015 року представники позивача та третіх осіб не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та третіх осіб, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 15 травня 2009 року між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (відповідач у справі, постачальник) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (третя особа-1, покупець) було укладено договір поставки товару на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 (далі договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується виготовити в поставити, а покупець оплатити і прийняти продукцію (молоко, молочні та ін. продукти харчування) в кількості і асортименті, відповідно до заявки покупця, погодженої сторонами, яка являється невід'ємною частиною договору, по вільних відпускних цінах, діючих на день відвантаження і вказаних у ТТН або рахунку-фактурі.

01 листопада 2011 року між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (первинний постачальник), ТОВ "Сандора" (новий постачальний, третя особа-2 у справі) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (покупець) було укладено договір №3135/12 про заміну сторони в договорі поставки №8307д від 15.05.2009 р., відповідно до умов якого всі права та обов'язки сторони постачальника в договорі поставки, пов'язані з поставкою продукції після набрання чинності цього договору про заміну сторони переходять від первинного постачальника до нового постачальника. В частині взаємних зобов'язань первинного постачальника і покупця, які виникли до набрання чинності цим договором про заміну сторони (зокрема, що стосуються продукції, поставленої первинним постачальником) - такі зобов'язання залишаються чинними для первинного постачальника і покупця до моменту їх повного виконання і не переходять за цим договором про заміну сторони.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Бізнес Груп 2" за договором поставки товару на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. перед ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" у частині оплати вартості поставленого останнім ТОВ "Бізнес Груп 2" товару, 10 липня 2012 року між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (іпотекодержатель), ТОВ "Оптос" (позивач у справі, іпотекодавець) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (боржник) було укладено іпотечний договір, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець передає у іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництва: адміністративну будівлю літ. А-3 готовністю 75 %, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 43 "а" (предмет іпотеки).

Відповідно до п. 2 іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку як забезпечення сплати коштів за поставлену продукцію боржнику за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. та додаткової угоди до договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. від 02.07.2012 р. на загальну суму 35000000,00 грн., строком до 31 грудня 2012 року, а також штрафних санкцій обумовлених договором поставки та відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

На виконання умов договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. відповідачем було поставлено третій особі-1 продукцію, за яку станом на 01.01.2013 р. за ТОВ "Бізнес Груп 2" рахувалася заборгованість перед ПАТ"Вімм-Білль-Данн Україна" у розмірі 1765658,62 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків № 242 від 01.01.2013 р., письмовими поясненнями відповідача та позивача, та копіями платіжних доручень з призначенням "оплата за продукти харчування, відповідно до умов договору №8307д-3135 від 15.05.2009", копії яких долучені до матеріалів справи.

Вказану заборгованість третьою особою-1 у повному обсязі було погашено 29.04.2013 р., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №7201 від 18.01.13 на суму 300000,00 грн., №7264 від 30.01.13 на суму 50000,00грн.№7269 від 30.01.13 на суму 120000,00грн., №7270 від 30.01.13 на суму 150000,00грн., №7458 від 27.02.13 на суму 50000,00грн., №7454 від 27.02.13 на суму 140000,00грн., №7455 від 27.02.13 на суму 25000,00грн., №7567 від 19.03.13 на суму 100000,00грн., №7606 від 27.03.13 на суму 181623,17грн., №7719 від 16.04.13 на суму 100000,00 грн., №7732 від 18.04.13 на суму 184000,00грн., №7730 від 18.04.13 на суму 61000,00 грн., №7733 від 18.04.13 на суму 55000,00грн., №7740 від 22.04.13 на суму 100000,00грн. та №7779 від 29.04.13 на суму 149035,32грн. Факт погашення зазначеної суми боргу визнано відповідачем у запереченнях на позовну заяву.

У зв'язку з сплатою третьою особою-1 відповідачеві основного боргу за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. у повному обсязі, позивач просить визнати припиненим іпотечний договір від 10.07.2012 р. та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша ст. 575 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 частини першої ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

У частині першій ст. 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 6.1. договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. за кожний день прострочення у здійсненні розрахунку за поставлену продукцію, передбаченого п. 5.3. договору (14 календарних днів від дня поставки), покупець сплачує продавцеві неустойку в розмірі 0,5 % від вартості неоплаченої продукції, але не більше максимального розміру, встановленого законодавством.

Відповідно до умов вказаного пункту договору відповідачем нараховано третій особі-1 пеню за несвоєчасні розрахунки за поставлений товар по 1455 видаткових накладних на суму 1178349,28 грн. та направлено вимогу №131 від 19.03.2015 р. ТОВ "Оптос" та ТОВ "Бізнес Груп 2", що підтверджується фіскальними чеками №9947, 9949, №9948 від 20.03.2015 р. та описами вкладення у листи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів сплати боржником суми пені відповідачеві не надано, у зв'язку з чим, на підставі викладених приписів законодавства, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2" перед ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" не можна вважати припиненим, оскільки п. 2 іпотечного договору забезпечено не лише сплату коштів за поставлену продукцію боржнику за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р., а також сплату штрафних санкцій обумовлених договором поставки, у тому числі і п. 6.1. договору поставки.

Твердження позивача, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (ст. 559 ЦК України), а відповідачем вимогу про сплату штрафних санкцій у вказаний строк пред'явлено не було, відповідно іпотечний договір від 10.07.2012 р. є припиненим, є безпідставним, оскільки положення ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються на відносини майнової поруки.

З огляду на той факт, що вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо подання письмових до органів нотаріату про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна та припинення обтяження іпотекою об'єкту нерухомого майна є похідними від вимоги про визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 р., останні також залишаються без задоволення.

Перелік підстав припинення іпотеки визначений у ст. 17 Закону України «Про іпотеку» при цьому, сплинення терміну позовної давності не є підставою для припинення іпотеки. При цьому, позивач в апеляційній скарзі не посилається на наявність будь-яких підстав для припинення іпотеки, визначених ст. 17 Закону «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатопь має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Аналогична норма міститься в ч.2 от.539 Цивільного Кодексу України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена не момент фактичного зздоволення. включаючи сплату процентів, неустойки. відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якшо інше не встановлено договором.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ "Оптос" щодо визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 р., є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 27.04.2015 року у справі №911/511/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 911/511/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови направити сторонам та третім особам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.В. Чорна

Повний текст постанови складено 30.06.2015 року.