ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.15р. Справа № 904/3245/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ в особі Дніпропетровських електричних мереж, м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 472,85 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Тищенко І.О., протокол № 1 від 13.05.2013 року, директор;

Аксюта Ю.В., довіреність № б/н від 05.03.2015 року, представник;

від відповідача: Носик Б.М., довіреність № 241/1001 від 14.07.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3 163,12 грн., процентів за користування грошовими коштами у сумі 309,73 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він на підставі договору № 065120 від 22.10.2012 року про постачання електричної енергії та Правил користування електричною енергією скористався правом на корегування договірних величин споживання електричної енергії і звернувся із заявою до відповідача, в якій просив відкорегувати договірну величину споживання електричної енергії розрахункового періоду за грудень 2014 року. Відповідачем було відмовлено позивачу в корегуванні договірних величин та нараховоно за перевищення договірних обсягів електроенергії 3 163,12 грн., які позивач сплатив. Позивач вважає, що отримані відповідачем грошові кошти є безпідставно набутими та просить їх повернути на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на частину другу статті 1214, частину другу статті 536 Цивільного кодексу України та застосовуючи аналогію закону, а саме нормативні положення статті 1048 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачеві проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 309,73 грн. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 12.01.2015 року по 03.04.2015 року.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем попередня оплата за додатково заявлений обсяг електричної енергії не була здійснена у повному обсязі, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для корегування обсягів договірної величини споживання електроенергії.

Також відповідач не погоджується з правовим обґрунтуванням позовних вимог та зазначає, що застосування статті 1212 Цивільного кодексу України неможливе до спірних відносин між сторонами, так як їхні відносини врегульовані укладеним договором № 065120 від 22.10.2012 року відповідно до умов якого була і нарахована двократна вартість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення з підстав, наведених у відзиві.

Розгляд справи призначався на 06.05.2015 року, 02.06.2015 року та на 15.06.2015 року.

У судовому засіданні 15.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - Постачальник, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" (далі - Споживач, Позивач) укладений договір № 065120 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 1 171,8 кВт, величини якої по об'єктах споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та/або "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно з пунктом 2.2. договору постачальник зобов'язаний постачати споживачу в точку продажу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу".

Абзацом першим пункту 5.1. договору встановлено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою додатку "Обсяги очікуваного споживання електричної енергії та потужності споживачем".

У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін обсяги очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюються постачальником на рівні фактичного споживання відповідних періодів поточного року (абзац четвертий пункту 5.1. договору).

За змістом пункту 5.2. договору обсяги споживання електричної енергії узгоджуються сторонами і оформлюються додатком "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу" до цього договору як договірні величини споживання електричної енергії.

Відповідно до узгодженого сторонами додатку № 1 до договору обсяг постачання електричної енергії позивачеві на 2014 рік, у тому числі на грудень 2014 року, визначений на рівні 46,7 тис. кВт /год, з яких: 43,0 тис. кВт/год на адміністративний будинок по пр-ту Гагаріна, 115 та 3,7 тис. кВт/год на магазин "Світ шин" по вул. Робоча, 146 (а.с. 59 том 1).

Згідно з підпунктом 3.2.1. договору споживач має право звернутися до постачальника не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору, за зміною (корегуванням) договірної величини споживання електричної енергії цього періоду та договірної граничної величини споживання електричної потужності (у разі, якщо споживач розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, та/або являється споживачем постачальника за регульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії), зазначених у додатках "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" та "Обсяги споживання електричної потужності споживачем".

Відповідно до абзацу першого пункту 5.6. договору перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії визначається постачальником як різниця фактично спожитої активної електричної енергії за розрахунковий період, підтвердженої додатком "Акт приймання-передавання товарної продукції" та договірною величиною споживання електричної енергії, встановленої на цей розрахунковий період, згідно з умовами розділу 5 цього договору.

Звернення споживача щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірних величин розглядаються постачальником відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури (абзац перший пункту 5.7. договору).

Постачальник протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви (абзац четвертий пункту 5.7. договору).

Пропозиції споживача щодо корегування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів на момент звернення та отримання постачальником заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник має право відмовити в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором. Розрахунок величини коштів попередньої оплати за додатково заявлений обсяг електроенергії визначається споживачем самостійно як добуток величини обсягу додатково заявленої електроенергії на величину тарифу який діє у даному розрахунковому періоді (абзац п'ятий пункту 5.7. договору).

Відповідно до пункту 4.2.2. договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт/год і більше.

Цей договір набуває чинності з 22.10.2012 року і укладається на строк до 31.12.2012 року (пункт 9.8. договору).

Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (підпункт 9.8.1. договору).

Листом № 108 від 23.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням скоригувати договірну величину споживання електричної енергії за звітний період грудня 2014 року до 53 700 кВт/год, тобто на 7000,00 кВт/год більше від договірного обсягу (53700 -46700 = 7000). При цьому позивач гарантував здійснити оплату додатково заявленого обсягу електроспоживання 23.12.2014 року за рахунком № 111/65-120/11/12/1/П1 (а.с. 18 том 1).

Звернення позивача було отримано відповідачем того ж дня - 23.12.2014 року, що останнім не заперечується.

За платіжним дорученням № 16 від 23.12.2014 року позивач сплатив відповідачеві 10361,40 грн. (з ПДВ) за додатково заявлені ним 7000 кВт/год активної електроенергії (7000 х 1.23350 = 8634,50; 8634,50 х 20% = 1726,90; 8634,50 + 1726,90 = 10361,40).

При цьому суму до сплати позивач визначив самостійно за тарифом на листопад 2014 року - 1.23350 грн. за кВт/год (без ПДВ), за яким у тому ж листопаді 2014 року позивач оплачував рахунок № 111/65-120/11/12/1/П1 на суму 69 125,34 грн. за 46700 кВт/год договірного обсягу активної електроенергії на грудень 2014 року (а.с. 19- 20 том 1).

Листом № 54758/РВЕ106000 від 29.12.2014 року відповідач відмовив позивачеві в корегуванні договірної величини споживання електричної енергії на грудень 2014 року у зв'язку з відсутністю повної попередньої оплати додатково заявлених 7 000 кВт/год електричної енергії на розрахунковий період грудень 2014 року згідно діючого тарифу відповідного місяця, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Разом з тим повідомив, що договірна величина споживання електричної енергії на розрахунковий період грудень 2014 року залишається незмінною на рівні 46 700 кВт/год (а.с. 21 том 1).

Згідно з актом про використану електричну енергію за договором про постачання електричної енергії у грудні 2014 року позивачеві було відпущено електричної енергії у кількості 48 795 кВт/год (а.с. 133-134 том 1). Тобто, на 2095 кВт/год більше від договірного обсягу (48 795 - 46700 = 2095).

За перевищення договірної величини спожитої позивачем у грудні 2014 року електричної енергії - 2095 кВт/год відповідачем на оплату було виставлено позивачеві рахунок № 111/65-120/11/12/5 пдв на суму 3 163,12 грн. із застосуванням при розрахунку діючого у грудні тарифу 1.25820 грн. за кВт/год (а.с. 22 том 1)

Виставлений на оплату рахунок на суму 3 163,12 грн. позивачем оплачено повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 12.01.2015 року (а.с. 23 том 1).

Причиною виникнення спору є сума 3 163,12 грн., сплачена позивачем за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, яку позивач вважає отриманою відповідачем безпідставно.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією № 28 від 31.07.1996 року (в редакції постанови НКРЕ № 910 від 17.10.2005 року з наступними змінами і доповненнями) (далі - Правила).

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" та пунктом 1.3. Правил користування електричною енергією встановлено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

За змістом пункту 4.4. Правил користування електричною енергією споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

Датою коригування вважається дата попередньої оплати додатково заявлених обсягів активної електричної енергії.

За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обгрунтована відмова здійснення коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

Отже, аналіз нормативних положень цього пункту Правил дозволяє дійти висновку про наявність двох обов'язкових умов, які є визначальними для сприйняття пропозицій споживача пріоритетними у питанні щодо коригування договірних величин: отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду та попередня оплата додатково заявлених обсягів.

За обставинами справи позивач дотримався строку звернення до енергопостачальника із заявою про коригування обсягу споживання у грудні 2014 року електроенергії, однак не у повному обсязі сплатив додатково заявлені 7000 кВт/год електроенергії, вартість якої у грудні 2014 року з урахуванням діючого у цей період тарифу - 1.25820 грн. (без ПДВ) за кВт/год (а.с. 77 том 1) складає 10 568,88 грн. з ПДВ (7000 х 1.25820 = 8807,40; 8807,40 х 20% = 1761,48; 8807,40 + 1761,48 = 10568,88).

Позивачем сплачено 10 361,40 грн. за 7000 кВт/год, що на 207,48 грн. менше від належної суми до сплати (10568,88 - 10361,40 = 207,48).

Вказане позбавляє позивача пріоритету, а також правових підстав вважати скоригованим додатково заявленого ним обсягу електроенергії у дату часткової оплати - 23.12.2014 року, оскільки датою коригування вважається лише дата попередньої оплати усього додатково заявленого обсягу активної електричної енергії.

Відповідно до нормативних положень пункту 4.4. Правил користування електричною енергією за викладених обставин обов'язок відповідача як енергопостачальної компанії відкорегувати позивачеві договірний обсяг електроенергії відсутній.

Коригування граничних величин споживання електроенергії фактично є зміною істотних умов договору, яке згідно частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Зазначений висновок збігається з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 21.04.2011 року у справі № 17/98.

Згідно з частиною першою статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Різниця між договірним та фактично спожитим у грудні 2014 року обсягом електроенергії складає 2095 кВт/год, що підтверджується актом про використану електричну енергію за договором про постачання електричної енергії у грудні 2014 року (а.с. 133-134 том 1). Нарахована позивачем та сплачена відповідачем плата за перевищення у сумі 3163,12 грн. враховує діючий у грудні тариф 1.25820 грн. за кВт/год, а відтак є правомірною.

Отже, правові підстави вважати отримання відповідачем зазначених грошових коштів безпідставно відсутні, а тому позовні вимоги про їх стягнення з відповідача згідно зі статтями 1212, 1213 Цивільного кодексу України в порядку повернення безпідставно набутого майна задоволенню не підлягають.

Нарахування позивачем процентів за користування грошовими коштами, заявленими до стягнення у сумі 309,73 грн., спростовується як неправомірністю позовних вимог про повернення відповідачем як безпідставно набутих 3 163,12 грн. плати за перевищення договірного обсягу електроенергії, так і наступним.

За частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статтею 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Ні укладений сторонами договір, ані чинне законодавство у спірних правовідносинах можливість стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами не передбачають.

Частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, аналогію закону можна застосовувати виключно в разі подібності спірних неврегульованих правовідносин та тих правовідносин, правове регулювання яких чітко визначено.

За частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, аналогію якої до спірних правовідносин позивач вважає за можливе застосувати, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, стаття 1048 Цивільного кодексу України унормовує визначення розміру процентів за договором позики, а не за забов'язаннями особи щодо повернення безпідставно набутого майна.

За обставинами справи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, за своєю правовою природою відмінні від договірних відносин позики, у зв'язку з чим застосування за аналогією положень статті 1048 Цивільного кодексу України є неправомірним.

Крім того, сам розрахунок заявленої суми до стягнення виконаний із застосуванням правил та подвійного розміру облікової ставки НБУ, характерних для розрахунку пені, про що зазначає і сам позивач у тексті позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у сумі 1 827,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя І.І. Колісник