РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Справа № 906/1196/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Дужич С.П. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1; Невисевич М. В.

відповідача - ОСОБА_3; ОСОБА_4

третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Житомирської області від 20.02.15 р. у справі № 906/1196/14

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Коростишівська міська рада

про стягнення 5614,25 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.02.2015 р. у справі №906/1196/14 (суддя Кудряшова Ю.В.) позов Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 5 614,25 грн. задоволено повністю.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Житомирської області від 20.02.2015 р. у справі №906/1196/14 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 20.02.2015 р. та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" про стягнення 2 219,55 грн., заборгованості з орендної плати, 3 394,70 грн., неустойки, звільнення торговельних майданчиків №199, №172/1 загальною площею 7м2 та 1м2 та звільнення критого столу №172 загальною площею 4м2 за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що господарський суд Житомирської області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було проаналізовано змісту договорів оренди та не визначено правову природу об'єктів оренди.

Скаржник також звертає увагу апеляційного суду на те, що предмет оренди, не має нічого спільного з торговельним місцем в розумінні п. 13 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України.

Відтак, відповідач вважає, що судом першої інстанції було надано невірну правову оцінку даним фактам, що призвело до невірного вирішення справи по суті. З врахуванням цих фактів, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Крім того, судом першої інстанції з посиланням на ст. 35 ГПК України було безпідставно надано преюдиційне значення фактам, що встановлювались в межах справ №12/190 "НМ", 12/194 "НМ", 12/188 "НМ", 12/191 "НМ", №5/920 та №5/601. Сторонами в цих справах були інші особи, ніж в даній справі, тому звільнення Позивача від доказування в розумінні ч. 2 ст. 35 ГПК України неприпустиме.

Судом необгрунтовано надано перевагу одним доказам над іншими. Так, суд з посиланням на відповідний пункт Статуту Позивача, зробив висновок про те, що ПКР "Кооперативний ринок" є правонаступником Коростишівського кооперативного ринку. При цьому Судом безпідставно відкинуто без належної оцінки висновки судів, викладені в рішенні господарського суду Житомирської області від 18.07.2003р. у справі №8/33 "НА", постанові Вищого господарського суду України від 26.05.2004р., у справі №8/33 "НА" та рішенні Коростишівського районного суду Житомирської області про те, що ПКР "Кооперативний ринок" є новоствореним підприємством, яке не набуло прав та обов'язків інших підприємств в порядку правонаступництва.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням в. о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 р. у справі №906/1196/14 змінено склад колегії, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Бучинської Г.Б., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Дужич Т.Л., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р. р. залучено до участі у справі №906/1196/14 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Коростишівську міську раду та зобов'язано надати письмові пояснення на предмет спору.

09.06.2015 р. Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області від 20.02.2015 р. без змін.

На виконання вимог ухвали від 09.06.2015 р. Коростишівська міська рада 22.06.2015 р. надала апеляційному суду письмові пояснення по суті справи в яких зазначила, що позивач в 2003 році розробив карту-схему розміщення торгових місць, яка була погоджена з місцевими органами: СЕС, Ветеринарною медициною, Пожежного нагляду, архітектурно-будівельною комісією, Державтоінспекцією. Рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 208 від 25.05.2006 року було погоджено режим роботи ринку та затверджено розроблення карти-схеми.

Крім того міська рада зазначила, що в період дії угоди між позивачем та відповідачем, позивач використовував земельну ділянку за адресою: м. Коростишів, вул. Шевченко, 40 площею 1,2 га на підставі угоди № 118 від 31.03.2009 року, за яку сплачував кошти за фактичне використання земельною ділянкою.

У судовому засіданні представник відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надала пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 20.02.15 р. у справі №906/1196/14 є незаконним та таким, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПКР "Кооперативний ринок" про стягнення 2 219,55 грн. заборгованості з орендної плати, 3 397,70 грн. неустойки, звільнення торговельних майданчиків №199, №172/1 загальною площею 7 м2 і 1 м2 та звільнення критого столу №172 загальною площею 4 м2 за безпідставністю.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 підтримала позицію представника ОСОБА_4 в повному обсязі та надала пояснення щодо обставин справи.

Представник позивача - Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" директор ОСОБА_1 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу №156 від 09.06.15 р., та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 20.02.15 р. у справі №906/1196/14 є законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача - Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" Невисевич М.В. підтримав позицію представника ОСОБА_1 у повному обсязі та надав пояснення щодо обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" відповідно до п.1.1 Статуту, затвердженого постановою правління Коростишівської районної спілки споживчих товариств від 27.01.2011 та зареєстрованого в реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності 14.11.2011, є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна.

Згідно п.1.2 Статуту Підприємство райспоживспілки "Кооперативний ринок" також є правонаступником прав та обов'язків Кооперативного підприємства "Кооперативний ринок" й створене виділенням з райспоживспілки на базі майна КП "Кооперативний ринок" відповідно до рішення Ради Засновників зборів від 25.11.03р., протокол №5 з передачею йому прав і зобов'язань райспоживспілки в межах прав та зобов'язань КП "Кооперативний ринок".

Майно підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства - райспоживспілкою - в оперативне управління, а також інших цінностей, набутих у процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства (п.3.1 Статуту).

Згідно інвентаризаційного опису №1, 3 від 31.12.03р. було передано основні засоби, інше майно, активи і пасиви для забезпечення діяльності підприємства, до якої, як першочерговий вид відповідно до Статуту, відноситься створення умов торгуючим і покупцям для здійснення купівлі-продажу (тобто забезпечення роботи ринку).

02.06.2006 Коростишівській районній спілці споживчих товариств на підставі рішення виконкому Коростишівської міської ради №209 від 25.05.2006 було видане свідоцтво №796 про право власності на майновий комплекс, який розташований в м.Коростишеві, вул. Шевченко, 40, який в цілому складається з дев'яти приміщень.

31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар/відповідач), було укладено договори оренди №361 від 31.12.2013 р. , відповідно до якого предметом договору є критий стіл №172, загальною площею 4 кв.м (п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п.п. 1.3 договору № 361 об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності.

Згідно п.п. 2.1. договору №361 Орендодавець передає Орендарю об'єкт оренди за актом приймання-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору, в якому сторони зазначають стан об'єкта оренди на момент передачі. Складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця.

Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії договору відповідно до п.6 Договору, а саме з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (п.п. 2.3. договору №361).

Також пунктом 3.1. договору №361 орендна плата складає 312,00 грн. на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Позивачем та відповідачем підписано акт прийому-передачі у тимчасове користування критого столу, зазначеного у п.п. 1 договору оренди №361 від 21.12.2013.

31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар/відповідач) укладено договір №362, відповідно до якого предметом договору є торгівельний майданчик №199, 172/1, загальною площею 7кв.м та 1 кв. м. місцезнаходження якого зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п.п. 1.3 договору №362 об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності.

Орендар встановив на торгівельному майданчику №199 металевий кіоск, в якому проводить торгівельну діяльність. На торгівельному майданчику №172/1 орендар встановив дерев'яну конструкцію, яку використовує в своїй торгівельній діяльності.

Пунктом 2.1. договору №362 сторони погодили, що орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії договору відповідно до п.п. 6 договору №362, а саме з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

Орендна плата складає 403,90 грн. (т.м. - № 199) та 67,50 грн. (т.м. - № 172/1), загалом в сумі - 471,40 грн. на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Відповідно п. 4.3.3 вказаних договорів 361 та 362 від 31.12.2013 орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Вищенаведені договори укладено на 1 рік і діють останні з 01.01.2014 до 31.12.2014 (п.п. 6.1. договору).

Договори підписано та скріплено печатками сторін.

20.06.2014 р. позивач надіслав відповідачу претензію № б/н про сплату заборгованості в розмірі 2 350,20 грн. за період з 01.04.2014 по 30.06.2014 р. та повідомлено, що оскільки відповідач не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд, ПР "Кооперативний ринок" відмовляється від договорів №361 та 362 від 31.12.2013 та вимагає повернення об'єктів оренди. Дану претензію відповідач отримав 25.06.2014 р., про що свідчить відповідна відмітка поштового відділення на повідомленні про вручення кореспонденції.

19.08.2014 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 надіслала на адресу Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" відповідь на претензію у якій заперечує вимоги, викладені в претензії ПР "Кооперативний ринок".

З урахуванням вище викладеного позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати згідно договору оренди №361 критого столу №172 від 31.12.2013 в сумі 884,00 грн. та неустойку сумі 1 352,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 1 335,55 грн. орендної плати та 2 042,70 грн. неустойки згідно договору №362 від 31.12.2013 за торгівельні майданчики №199, 172/1.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спір між сторонами виник при виконанні господарських зобов'язань, які, згідно положень ст.173 Господарського кодексу України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Приписами закону, зокрема, статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спірні правовідносини мають характер орендних, тобто правовідносин, правове регулювання яких здійснюється положеннями ЦК України щодо договорів найму (оренди). Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Сплата наймачем орендної плати у встановлений строк є обов'язком, який випливає з положень ст.759, 762 ЦК України та умов договору.

Водночас, порушенням зобов'язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Неналежним виконанням , виходячи з встановлених судом обставин, є несплата відповідачем орендної плати протягом значного періоду часу, що також тягне за собою правові наслідки, передбачені ч.1 ст.782 ЦК України.

Враховуючи, що такі обставини були встановлені судом, є доведеним, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не провів розрахунки з позивачем в установлені договорами строки, а відтак колегія суддів вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 2 219,55 грн. заборгованості за договорами оренди обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення сум неустойки апеляційний суд зазначає, що позивач скористався своїм правом та в порядку частини 1 статті 782 ЦК України відмовився від договору найму і вимагав від наймача повернення орендованого майна на підставі несплати за договорами оренди плати за користування протягом більш ніж трьох місяців підряд. З огляду на це позивач застосував положення частини 2 ст.785 ЦК України і нарахував користувачу неустойку час після закінчення строку повернення орендованого майна після припинення дії договорів оренди, що відповідає також положенням п.4.3.8. договорів оренди. Цим пунктом договорів передбачено, що орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору у 7-денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі в оренду.

Таким чином, враховуючи, що відмова орендодавця від договору відбулась в день одержання орендарем претензії №160 від 20 червня 2014р., у якій зокрема містилась вимога про повернення майна, суд приходить до висновку, що сума неустойки є обґрунтованою та правильно стягнута судом першої інстанції.

Щодо вимог позивача звільнити критий стіл №172, загальною площею 4 кв. м на території Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок", що знаходиться за адресою Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченко, 40 шляхом підписання акту приймання-передачі, а також звільнити торговельні майданчики №199, №172/1 загальною площею 7 кв. м та 1 кв. м шляхом вивезення металевого кіоску та дерев'яної конструкції за межі території Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок", апеляційним судом враховується, що припинення відносин за договором оренди має наслідком повернення орендованої речі, або речей, або вчинення адекватних інших дій, які свідчать про поворотне одержання орендодавцем переданого в оренду. Оскільки за умовами договорів, які виконувались обома сторонами, було передано саме такі об'єкти, які були предметом цих договорів (критий стіл №172, торгівельні майданчики №№ 199,172/1), вимога звільнити ці об'єкти повинна тлумачитись як повернення переданого в користування майна. З огляду на наведені вище положення ч.1 ст. 782 та ч.1 ст.785 ЦК України та умов договорів оренди, зокрема п. п.1.1, 4.1.1.,4.3.8, вимога про звільнення є правомірною і висновок про її задоволення є правильним.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів має зазначити про наступне.

На думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач не володіє правом передання майна, яке було предметом договорів, в оренду, оскільки не є його власником. Ця обставина, на його думку, унеможливлює передання майна в оренду в силу приписів частини1 ст.761 ЦК України. Крім того, апелянт наполягає на відсутності в позивача оформлених відповідно законодавству прав користування земельною ділянкою, а відтак дії позивача спрямовані на використання земель комунальної власності всупереч закону. Апелянт приходить до висновку, що договори оренди в розумінні положень ч.2 ст.215 та ст.228 ЦК України є нікчемними.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює наведені аргументи скаржника та зазначає з цього приводу про таке.

Як правильно наголошено апелянтом, положеннями частини 1 ст.761 ЦК України визначено, що право передання майна у найм має власник або особа, якій належать майнові права. Статутом позивача (п.1.1 Статуту) визначено, що Підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств (далі райспоживспілка) , яка є його засновником та власником всього майна.

Майно споживчих товариств та спілок, як вбачається з стаття 9 Закону України «Про споживчі товариства» складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обов'язкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Володіння, користування та розпорядження власністю споживчої кооперації здійснюють її органи відповідно до компетенції, визначеної статутами споживчих товариств та їх спілок.

Офіційне тлумачення цих положень закону надано у рішенні Конституційного Суду N 16-рп/2004 ( v016p710-04 ) від 11.11.2004 ) - власністю споживчої кооперації є будь-яке майно, набуте у відповідності з цілями, які випливають зі статутної діяльності організацій споживчої кооперації, на підставі норм законодавства, чинного на час придбання цього майна; - недоторканність власності споживчої кооперації передбачає забезпечення здійснення власником володіння, користування та розпорядження майном, заборони будь-яких порушень права на його майно, неприпустимості вчинення інших дій всупереч законним інтересам власника. Примусове відчуження об'єктів власності може бути застосоване лише за умов і в порядку, визначених Конституцією та законами України; - гарантії недоторканності власності споживчої кооперації реалізуються шляхом державного захисту її права власності, передусім визначенням правових засобів захисту права власності від будь-яких протиправних дій, зокрема, з боку фізичних чи юридичних осіб, забезпечення стабільності правовідносин власності, створення державою рівних умов для розвитку та захисту всіх форм власності; - право власності споживчої кооперації, набуте незалежно від часу і на не заборонених законом підставах, охороняється законом і підлягає державному захисту нарівні з правами інших суб'єктів права власності.

Таким чином, оскільки наявними у справі доказами підтверджується право власності на цілісний майновий комплекс об'єкта, розташованого у м. Коростишеві по вул. Шевченка, 40, за Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, який складається з 9 об'єктів відповідно до інвентарної справи № 5481, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права передавати в оренду майно, яке було предметом договорів, не може вважатись переконливим.

Апелянт посилається на тотожність визначеного законодавством та судовою практикою поняття торгівельне місце і земельна ділянка, і, обгрунтовуючи свої доводи, наполягає на тому, що у позивача відсутнє право користування земельною ділянкою , оскільки земельна ділянка, на якій розташовано ринок, не відведена позивачу у встановлений законом спосіб в оренду. На час розгляду справи судом земельна ділянка перебуває у комунальній власності міста, відносини між Коростишівською міською радою та позивачем щодо користування земельною ділянкою врегульовано шляхом укладання договору на оплату резервування земельної ділянки №118 від 31.03.2009р. з подальшими змінами і доповненнями до нього. Апеляційний суд не вправі надавати правову оцінку договору на оплату резервування земельної ділянки №118 від 31.03.2009р. в межах справи, що розглядається, оскільки це означало б вихід суду за межі кола питань, які підлягають дослідженню, виходячи з предмету та підстав цього позову. Питання про наявність або відсутність права користування позивачем земельною ділянкою виходить за межі позову, оскільки дослідженню підлягають обставини, які стосуються відносин оренди майна і належного виконання зобов'язань сторонами за договором.

Дійсно, відповідно до Правил торгівлі на ринках, затверджених спільним наказом Мінекономіки, Міністерства внутрішніх справ, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації від 26.02.2002р. № 57/188/84/105 та прийнятих у відповідності з ними Правил торгівлі на ПР «Правил торгівлі на ПР «Кооперативний ринок» територія ринку має відокремлену і відгороджену від проїжджої частини, житлового і комунального секторів ділянку землі. Проте, тими ж правилами врегульовано, що торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів) транспортних засобів, причепів, візків, (у тому числі ручних) , у контейнерах, кіосках, платках тощо. З наведеного вбачається пов'язаність питання організації та здійснення господарської діяльності на ринку з набуттям у встановлений спосіб прав користування земельною ділянкою, однак це питання не пов'язане з належним використанням торгівельного місця особою, яка його займає.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наведеними вище доводами апеляційної скарги не спростовано висновку суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договорами оренди.

Відтак з урахуванням вище викладеного, доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Житомирської області від "20" лютого 2015 р. у справі № 906/1196/14 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №906/1196/14 повернути до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Василишин А.Р.