ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 910/24262/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіЄвсікова О.О.
суддів:Кролевець О.А. Попікової О.В. (доповідач у справі)
за участю представників:
від позивачаПетрова О.Є., дов. № 327 від 18.06.2014
від відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
від третьої особиПоліщук Ю.В., дов. № 955 від 10.01.2014
від Міністерства фінансів України розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуне з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином) Міністерства фінансів України
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 06.04.2015
у справі№ 910/24262/13 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Сота-Будінвест"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство трест "Київміськбуд-1" ім. М.П. Загороднього
простягнення грошових коштів
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота-Будінвест", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-1" ім. М.П. Загороднього про стягнення 43000000 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2014 у справі №910/24262/13 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Сота-Будінвест" на користь ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" 19625805 грн. основної заборгованості за кредитом, 23374195 грн. заборгованості по процентам та 68820 грн. витрат по оплаті судового збору.

На виконання даного рішення Господарським судом міста Києва 21.02.2014 видано відповідний наказ.

15.05.2014 ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про зміну способу виконання рішення суду від 04.02.2014 у справі № 910/24262/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2014 (суддя Полякова К.В.) заяву ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" про зміну способу виконання рішення у справі № 910/24262/13 від 04.02.2014 задоволено на підставі частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2014 та визначено спосіб його виконання шляхом звернення стягнення на акції іменні прості, емітовані ПАТ Трест "Київміськбуд-1" ім. М.П. Загороднього, у кількості 172000000 штук, номінальною вартістю 0,25 грн. на загальну номінальну вартість 43000000 грн., що належать на праві власності ТОВ "Сота-Будінвест" шляхом визнання права власності на них за ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк".

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2014, Міністерство фінансів України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" про зміну способу виконання рішення.

Київський апеляційний господарський суд ухвалою від 26.03.2015 поновив Міністерству фінансів України строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2014, порушив за вказаною апеляційною скаргою апеляційне провадження та призначив її до розгляду на 06.04.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 (головуючий суддя: Мальченко А.О., судді Суховий В.Г., Жук Г.А.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства фінансів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2014 припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Матеріали справи № 910/24262/13 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Міністерство фінансів України звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2014 та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" про зміну способу виконання рішення.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції, Міністерство фінансів України в обґрунтування своєї правової позиції посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема статті 43 Господарського процесуального кодексу України. При цьому заявник касаційної скарги наголошує на тому, що ухвала І інстанції про зміну способу виконання рішення суду у даній справі зачіпає права та інтереси скаржника, оскільки на думку останнього, у разі виконання такої ухвали існує загроза порушення інтересів держави в особі Міністерства фінансів України як власника частки у статутному капіталі ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.06.2015 касаційну скаргу Міністерства фінансів України на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.06.2015. Відмовлено у прийнятті касаційної скарги в частині вимог про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 29.05.2014.

Розглянувши касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Міністерство фінансів України не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2014, якою було задоволено заяву ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2014 у даній справі шляхом звернення стягнення на прості іменні акції ТОВ "Сота-Будінвест" на загальну номінальну вартість 43000000 грн., звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник апеляційної скарги, не будучі учасником судового процесу у даній справі, наполягав на тому, що вказана ухвала місцевого суду впливає на його права та інтереси з огляду на те, що Міністерство фінансів України здійснює управління корпоративними правами держави у статутних капіталах капіталізованих державою банків відповідно до Закону України "Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 20.08.2014. При цьому апелянт зазначав, що після придбання державою в особі Міністерства фінансів України акцій додаткової емісії ПАТ АБ "Укргазбанк" на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 567 від 10.06.2009 та № 342 від 04.04.2011 частка держави у статутному капіталі вказаного банку становить 92,998%. За наведених обставин заявник апеляційної скарги зауважував на тому, що наявність проблемної заборгованості перешкоджає досягненню найвищої ціни продажу пакетів акцій капіталізованих державою банків, а виконання ухвали суду від 29.05.2014 може призвести до погіршення фінансового стану ПАТ АБ "Укргазбанк", внаслідок чого банк потребуватиме додаткової капіталізації за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання.

У розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження (пункт 52 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду України від 02.09.2008 у справі № 23/294).

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, Міністерство фінансів України не є у даній справі ні позивачем, ні відповідачем, ні третьою особою, та не набуло статусу особи, яка не приймала участі у розгляді справи, однак щодо якої судом прийнято рішення про її права чи обов'язки, адже ухвала місцевого суду про зміну способу виконання рішення у даній справі не містить висновків про права та обов'язки Міністерства фінансів України, зокрема, про корпоративні права держави. Спір про стягнення заборгованості за кредитним договором у даній справі розглядався між господарюючими суб'єктами і в ході його розгляду Міністерство фінансів України не заявляло про порушення своїх прав та обов'язків, в тому числі, як власника частки у статутному капіталі одного з таких суб'єктів - ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк".

Водночас апеляційний суд правомірно зауважив, що зміна способу виконання рішення у даній справі здійснена ухвалою суду першої інстанції за ініціативою позивача - ПАТ АБ "Укргазбанк", яке є самостійним суб'єктом господарювання з відповідним обсягом прав та обов'язків і має право звертатися із відповідними заявами щодо захисту своїх порушених прав. Натомість Міністерство фінансів України не надало належних та допустимих доказів наявності у нього порушеного суб'єктивного матеріального права та підстав для його правового захисту.

Стосовно доводів Міністерства фінансів України, як власника частки у статутному капіталі ПАТ АБ "Укргазбанк", про погіршення фінансового стану банку та зниження ліквідності його акцій, колегія суддів зауважує, що такі обставини, в разі їх наявності, не надають повноважень на звернення до суду за захистом прав цієї особи поза відносинами представництва її акціонерам, які здійснюють управління товариством у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом участі у загальних зборах акціонерів, що є вищим органом акціонерного товариства.

Так відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 116, частини 2 статті 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать. Гарантії захисту майнових прав акціонерів встановлюються законом. Водночас учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у Міністерства фінансів України передбачених статтею 91 Господарського процесуального кодексу України повноважень на оскарження ухвали суду першої інстанції про зміну способу виконання рішення у даній справі від власного імені як особи, незалученої до участі в справі, питання про права і обов'язки якої, вказаною ухвалою не вирішувались.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано, зокрема особою, яка не має права її подавати, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу.

У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для припинення провадження за апеляційною скаргою Міністерство фінансів України.

Водночас, викладені у касаційній скарзі доводи Міністерства фінансів України про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, яке прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства фінансів України залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі №910/24262/13 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді: О.А. Кролевець

О.В. Попікова