ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 908/6222/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіМалетича М.М.,
суддів:Круглікової К.С.(доповідач),
Мамонтової О.М. ,
розглянувши касаційну скаргу
Міського комунального підприємства "Основаніє"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року
у справі№ 908/6222/14 господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційні комунальні мережі"
доМіського комунального підприємства "Основаніє"
простягнення 162 023,82 грн.

за участю представників сторін:
позивача:Балика П.О.,
відповідача:не з'явився,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача - Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення суми основного боргу в розмірі 149 734,79 грн., 3 % річних в розмірі 6550,96 грн., індексу інфляції в розмірі 10 230,11 грн.

Заявою від 26.01.15 №26/01/15 про зменшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 162023,82 грн., з якої: 149734,79 грн. основного боргу, 10230,11 грн. втрат від інфляційних процесів та 2058,92 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року по справі №908/6222/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015року, позов задоволено частково. Стягнуто з міського комунального підприємства "Основаніє" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційні комунальні мережі" суму основного боргу в розмірі 149734 ,79 грн., втрати від інфляційних процесів в розмірі 10230,11 грн. , 3% річних в сумі 2058,91 грн. та 3240,48 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Повернуто позивачу судовий збір в розмірі 89,84 грн.

Не погоджуючись з постановою апеляційного суду, МКП "Основаніє" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 29 квітня 2013 року між сторонами був укладений договір про надання послуг №2/2.1-1580/О, відповідно до пункту 2.1. якого Виконавець зобов'язується надавати Замовнику послуги з користування Програмним комплексом "Диспетчерська служба обробки скарг населення 1580.М. Запоріжжя 2013" (надалі - ПК), як єдиного майнового комплексу ПК та апаратних пристроїв, необхідних для функціонування ПК, яке надається Замовнику Виконавцем з метою забезпечення потреб замовника у прийнятті, обробці, акумулюванні, проведенні статистичного аналізу, вхідних запитів (дзвінків) споживачів та наданні відповідей на них з можливістю контролю виконання; послуги із забезпечення функціонування Програмного забезпечення, інструктажу, факультативного навчання користувачів ПК, адміністрування, технічної підтримки ПК та апаратного комплексу (надалі - "Послуги").

Пунктом 3.2. Договору сторонами визначено, що для виконання умов договору Виконавець передає апаратні пристрої та ПК, як єдиний майновий комплекс (далі - майновий комплекс) Замовнику у 2-денний термін з моменту підписання договору, про що складається акт приймання - передачі апаратних пристроїв та ПК (Додаток № 1), Замовник у свою чергу зобов'язується прийняти апаратні пристрої та ПК та підписати Акт приймання - передачі.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, Виконавець проводить цілодобову підтримку ПК та технічне обслуговування апаратних пристроїв для безперебійного використання ПК Замовником.

Додатковою угодою від 01.07.13 вартість послуг за Договором була змінена та визначена у розмірі 150000,00 грн.

Додатковою угодою від 16.04.14 Вартість послуг за Договором була змінена, і з 01.04.14 становить 100000 (сто тисяч) гривень на місяць.

Відповідно до пункту 5.2. Договору зобов'язання з оплати вважається виконаним у момент зарахування сум оплати на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно з пунктом 4.3.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно прийняти та оплатити надані послуги виконавця в розмірах і терміни згідно умов цього договору.

Пунктом п 5.1. Договору сторони погодили, що вартість послуг (абонентська плата), які надаються виконавцем за цим договором, визначається у розмірі 110000 (сто десять тисяч) гривень на місяць. Оплата здійснюється у період з 15 по 20 число кожного місяця, наступного за звітним. Вартість послуг змінювалась додатковими угодами.

У пункті 5.5. Договору сторонами був визначений порядок прийняття послуг, відповідно до якого Акт приймання-передачі наданих послуг (надалі - Акт) підписується сторонами не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за поточним. У випадку, якщо Замовник не погоджується підписувати Акт з будь-яких причин, він у дводенний термін має направити лист із зазначенням причин відмови від підписання Акту. Якщо у цей строк до Виконавця не надійшло жодних заперечень проти підписання Акту, він вважається погодженим та є підставою для оплати та/або стягнення заборгованості за цим Договором.

Відповідно до пункту 6.1. Договору, він набуває чинності з моменту підписання і діє до 01 травня 2015 року.

Судами було встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі : були надані МКП "Основаніє" послуги визначені умовами договору, про що свідчать Акти здачі - приймання наданих послуг за квітень - травень 2014 р. на загальну суму 149734,79 грн., Акти здачі - приймання наданих послуг від 30.04.14 на суму 100000,00 грн. та від 31.05.14 на суму 100 000,00 грн. Вказані Акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками із зазначенням про відсутність претензій щодо якості або своєчасності виконання послуг у замовника до виконавця.

Відповідач, в свою чергу взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, оплату за надані позивачем послуги в строк, визначений у договорі, здійснив частково, сплативши позивачу 50265,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1702 від 21.05.14 та листом МКП "Основаніє" від 05.06.14 №8040/05, тому заборгованість відповідача складає 149734,79 грн., яку позивач просив суд стягнути на його користь.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився й апеляційний господарський суд, зазначив про те, що сума заборгованості в розмірі 149 734,79 грн. та нараховані позивачем річні у розмірі 2058,91 грн. та інфляційні у сумі 10230,11 грн. є обґрунтованими.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, судами був встановлений факт надання позивачем послуг відповідно до укладеного договору, що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг, копії яких є в матеріалах справи. Факт поставки відповідачем не заперечувався.

Крім того, судами було встановлено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань стосовно строків оплати за поставлений позивачем товар. Сума заборгованості відповідача складає 149 734,79 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи не містять доказів розірвання укладеного між сторонами договору у встановленому чинним законодавством порядку, а також доказів визнання такого договору недійсним.

Суди попередніх судових інстанцій дійшли висновку, що оплата за отримані від позивача послуги здійснена відповідачем частково у сумі 50265,21 грн., а оскільки відповідач не сплатив в повному обсязі грошові кошти за надані послуги, позовні вимоги в частині стягнення боргу за надані послуги є обґрунтованими.

Крім суми основного боргу, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що на користь позивача підлягають стягненню річні у сумі 2058,91 грн. на інфляційні у розмірі 10230,11 грн.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх судових інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року, ухваленої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Основаніє" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року у справі №908/6222/14 - без змін.

ГоловуючийМ. Малетич
Судді:К. Круглікова
О. Мамонтова