ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 910/24464/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоЄвсікова О.О.,
суддів:Кролевець О.А. (доповідач у справі), Попікової О.В.
розглянувши касаційну скаргуКомунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 25.12.2014
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.04.2015
у справі№910/24464/14 Господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"
доПублічного акціонерного товариства "Терра Банк"
прозобов'язання виконати платіжні доручення
за участю представників сторін
від позивача:Бриль П.О.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про зобов'язання виконати платіжні доручення позивача №131 від 23.10.2014 на суму 39309,42 грн., №132 від 23.10.2014 на суму 218385,65 грн., №133 від 23.10.2014 на суму 74128,36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 (суддя Селівон А.М.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 (колегія суддів: Рябуха В.І., Ропій Л.М., Калатай Н.Ф.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, 07.08.2012 між сторонами у справі укладено договір банківського рахунку №53/РКО/12/08 (далі - Договір), за умовами якого банк (відповідач) відкриває клієнту (позивачу) окремий поточний рахунок №6780 у національній валюті для зарахування страхових коштів відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" на підставі заяви клієнта і наданих ним документів та здійснює розрахунково-касове обслуговування, керуючись чинним законодавством України і умовами цього Договору, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку.

Позивач через електронну систему "Клієнт-банк" направив відповідачу на виконання платіжні доручення №131 від 23.10.2014, №132 від 23.10.2014, №133 від 23.10.2014 на загальну суму 331823,43 грн. Проте відповідач не здійснив жодних операцій по рахунку на підставі вказаних платіжних доручень після їх отримання, а в системі "Клієнт-банк" позивача повідомлено, що платежі залишились без виконання у зв'язку з визнанням банку неплатоспроможним. Випискою з рахунку позивача №6780, яка сформована 23.10.2014, підтверджується залишок грошових коштів на вказаному рахунку позивача у ПАТ "Терра Банк" у розмірі 331823,43 грн.

Постановою Правління Національного Банку України від 21.08.2014 за №518 ПАТ "Терра Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб рішенням виконавчої дирекції від 21.08.2014 за №72 запровадив у ПАТ "Терра Банк" з 22.08.2014 тимчасову адміністрацію, а наказом від 21.08.2014 за №148 призначив уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Терра Банк".

Звертаючись з позовом у даній справі, Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" заявило вимоги про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" виконати платіжні доручення №131 від 23.10.2014 на суму 39309,42 грн., №132 від 23.10.2014 на суму 218385,65 грн., №133 від 23.10.2014 на суму 74128,36 грн.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

У силу ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Водночас Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у п. 16 ст. 2 визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У силу п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене вказаною вище нормою, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. При цьому вкладником у розумінні названого закону є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; а зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п. 4 ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Поняття ж кредитор банку визначено у ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Зважаючи на положення викладених правових норм, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивач є кредитором відповідача за Договором, а вимоги позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунках у відповідача, є майновими вимогами кредитора, які не могли бути виконані відповідачем у силу положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації. Така позиція відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25.03.2015 у справі №910/9232/14.

Наявність певних інших передбачених законом підстав, у зв'язку з якими обмеження, встановлене вказаною вище нормою, не поширюється на спірні правовідносини сторін позивачем не доводилась та судами не встановлена.

Отже, скаржником не доведено порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у судових рішеннях попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновку, що судами у порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34, 35 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі №910/24464/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Євсіков

Судді О.Кролевець

О.Попікова