ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.2015 Справа № 920/683/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2, АДРЕСА_3про стягнення 13974,91 грн.

СУДДЯ Моїсеєнко В.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

За участю секретаря судового засідання Сороки Л.М.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви від 06.04.2015р. № б/н, просить стягнути з відповідача на свою користь 13974,91 грн. заборгованості, в тому числі: 12769,67 грн. основного боргу , 1098,19 грн. інфляційних втрат за період з 25.12.2014р. по 06.04.2015р., 107,05 грн. 3% річних , а також витрати по сплаті судового збору.

14.05.2015р. до господарського суду Сумської області надійшла заява від 12.05.2015р. б/н позивача про збільшення позовних вимог, в резолютивній частині якої позивач просить долучити зазначену заяву до матеріалів справи та стягнути з відповідача на свою користь 12769,75 грн. боргу за поставлені по накладних №19263 від 18.12.2014р. та № 20041 від 24.12.2014р. товари , 4316,15 грн. інфляційних втрат за період з 25.12.2014р. по 14.05.2015р., 146,94 грн. 3% річних, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору, до зазначеної заяви позивач додав докази направлення заяви про збільшення позовних вимог на адресу відповідача.

25.05.2015р. до господарського суду Сумської області надійшла заява від 20.05.2015р. б/н позивача про уточнення та збільшення позовних вимог, в резолютивній частині якої позивач просить долучити зазначену заяву до матеріалів справи та стягнути з відповідача на свою користь 12769,75 грн. боргу за поставлені по накладних №19263 від 18.12.2014р. та № 20041 від 24.12.2014р. товари , 4316,15 грн. інфляційних втрат за період з 25.12.2014р. по 14.05.2015р., 153,24 грн. 3% річних, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору, до зазначеної заяви позивач додав докази направлення заяви про збільшення позовних вимог на адресу відповідача.

Зазначені заяви подані позивачем з дотриманням вимог ст. 22 ГПК України, тому суд приймає заяву до розгляду.

Позивач в судове засідання 22.06.2013р. не з'явився, проте надіслав заяву від 15.06.2015р. , в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення 12.05.2015р. та 11.06.2015р. поштових відправлень - копій ухвал господарського суду Сумської області відповідачу. Відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, та мав достатньо часу для підготовки та подання обґрунтованого відзиву на позов, але не скористався цим правом, з урахуванням обмеженого строку розгляду справи, передбаченого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, та з метою недопущення затягування судового процесу, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

У відповідності до усної домовленості щодо поставки товарів позивач протягом жовтня -грудня 2014 року поставив відповідачу по накладних канцелярські товари на загальну суму 13225,32 грн., а саме 18.12.2014р. по накладній № 19263 на суму 6039,31 грн., 24.12.2014р. по накладній № 20041 на суму 7186,01 грн.

Як свідчать матеріали справи, а саме реєстр взаєморозрахунків покупців за період 18.12.2014р. по 06.06.2015р. ( а.с.15) відповідач частково розрахувався з позивачем , станом на 06.04.2015р. його заборгованість перед позивачем становить 12769,67 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України , суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Позивач , згідно заяви від 20.05.2015р. про уточнення та збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь 12769,75 грн. боргу за поставлені по накладних №19263 від 18.12.2014р. та № 20041 від 24.12.2014р. товари , 4316,15 грн. інфляційних втрат за період з 25.12.2014р. по 14.05.2015р., 153,24 грн. 3% річних, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ст. 22 ГПК України заява про уточнення та збільшення позовних вимог приймається судом до розгляду.

Таким чином, на час розгляду справи по суті матеріалами справи підтверджується основана заборгованість відповідача в сумі 12769,67 грн.

Відповідач будь-яких документів по справі та доказів сплати боргу в сумі 12769,67 грн. не подав ,тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Позивачем, згідно заяви від 20.05.2015р. нараховано відповідачеві 4316,15 грн. інфляційних втрат за період з 25.12.2014р. по 14.05.2015р. та 153,24 грн. 3% річних.

Позивач просить стягнути інфляційні втрати за 6 днів грудня 2014 року, індекс інфляції в грудні 2014 року становив 0,6%.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Згідно з рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, що викладені у листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р., у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, зроблених у різні періоди, кожен внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. Вважається, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат з відповідача за грудень 2014 року в розмірі 0,6% є необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, судом здійснено перерахунок інфляційних збитків, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, згідно з яким розмір інфляційних нарахувань складає 4239,64 грн.

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 4239,64 грн. та 153 ,24 грн. 3% річних,

Стосовно 76,51 грн. інфляційних витрат суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві за рахунок відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 1818,95 грн. відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 12769,67 грн. основного боргу, 4239,64 грн. інфляційних втрат, 153,24 грн. 3% річних, 1818,95 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні вимог про стягнення 76,51 грн. інфляційних витрат - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.06.2015року.

Суддя В.М. Моїсеєнко