КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/11553/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шипка В.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

при секретарі Матвєєнко Т.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

на ухвалу господарського суду м. Києва від 12.05.2015 р.

у справі № 910/11553/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління

ДФС у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька

будівельна компанія"

про банкрутство

за участю представників:

від апелянта: не з»явились

від боржника: не з»явились

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія", у зв'язку з неможливістю останнього погасити заборгованість в розмірі 2 149 394 грн. 54 коп.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.05.2015р.у справі № 910/11553/15 відмовлено Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області звернулася з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду м. Києва від 12.05.2015р. у справі № 910/11553/15 скасувати та передати справу на розгляд до господарського суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2015р. апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.06.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. змінено склад суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області прийнято до провадження.

Встановлено, що в судове засідання 23.06.2015р. представники заявника, боржника не з"явились, причини неявки суду не повідомили. Хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п»ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. По цій справі клопотання про продовження строку від сторін не надходило.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області було подано заяву від 30.04.2015р. № 16657/10/18-19-10 з вимогою до боржника про порушення провадження у справі про банкрутство.

Місцевим судом відмовлено Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у прийнятті заяви Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія", враховуючи наступне.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до частини 2 статті 11 названого Закону до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Згідно із частиною 7 згаданої статті, до заяви кредитора додаються також, зокрема, копія виконавчого документа;

до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

В підтвердження безспірності заявлених вимог, заявник посилається на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2014 у справі № 826/2/14, якою було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія" на користь Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області заборгованість з орендної плати за землі державної або комунальної власності у розмірі 951 915 грн. 26 коп.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Абзацами другим та третім пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Виходячи з приписів статті 95 Податкового кодексу України, частини третьої статті 10, частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у такому випадку до заяви органу доходів і зборів про порушення провадження у справі про банкрутство не додається, оскільки списання коштів з рахунків боржника здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що перебіг трьохмісячного строку, визначеного частиною 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Також в оскаржуваній ухвалі місцевого суду зазначено, що в якості доказів направлення заяви про порушення справи про банкрутство та доданих до не документів на адресу боржника, заявник додає тільки фіскальний чек № 1402 від 30.04.2015, водночас відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії процесуальних документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду враховуючи наступне.

Відповідно до 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну обґрунтовану ухвалу, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-німецька будівельна компанія".

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду м. Києва від 12.05.2015р. по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення, ухвалу господарського суду м. Києва у справі № 910/11553/15 від 12.05.2015р. залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/11553/15 повернути до господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Шипко

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко