номер провадження справи 18/101/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 справа № 908/3555/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «ХЕЛП-АГРО» (юридична адреса: в'їзд Механізаторів, буд. 1/9, Близнюківський район, Харківська область, 64801; поштова адреса: пр. Московський, буд. 142/2, офіс 406, місто Харків, 61128)

до відповідача фермерського господарства «ТИТАН АГРО ПЛЮС» (вул. Леніна, 12, село Зелений Гай, Веселівський район, Запорізька область, 72231)

про стягнення 86090,95 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Панченко Р.А., довіреність № 39 від 24.02.2015 р., паспорт серії ММ №235170 від 16.06.1999 р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 08.06.2015 р. звернулося ТОВ науково-виробнича фірма «ХЕЛП-АГРО» з позовною заявою до відповідача - фермерського господарства «ТИТАН АГРО ПЛЮС» про стягнення 86090,95 грн., які складаються з: 48000,00 грн. боргу за поставлений товар на підставі договору поставки № 1705п1 від 17.05.2012 р., 3530,95 грн. 3% річних та 34560,00 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ст.ст. 525, 526, 549-552 ЦК України.

Ухвалою суду від 09.06.2015 року порушено провадження у справі № 908/3555/15, присвоєно справі номер провадження 18/101/15, судове засідання призначене на 25 червня 2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за наявними у справі документальними доказами та закінчений 25.06.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача надав для залучення до матеріалів справи письмові документи, що витребувані судом; підтримав заявлені позовні вимоги, які вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 1705п1 від 17.05.2012 р., внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи норми чинного законодавства за порушення виконання відповідачем грошових зобов'язань, позивачем нараховані до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не з'явився. Про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20723207 від 15.06.2015 р. місцезнаходженням фермерського господарства «ТИТАН АГРО ПЛЮС» є: вул. Леніна, 12, село Зелений Гай, Веселівський район, Запорізька область, 72231. Саме на цю адресу надсилались процесуальні документи. Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, призначення судового засідання, місце і час розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ХЕЛП-АГРО» (продавець, позивач у справі) та фермерське господарство «Титан-Агро Плюс» (покупець, відповідач у справі) 17.05.2014 р. уклали договір поставки № 1705п1 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю насіння соняшника, у кількості та по ціні, які обумовлені у цьому договорі (надалі - товар), а покупець зобов'язується сплатити належну грошову суму та прийняти вказані товари, в порядку, в термін та на умовах, визначених у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що продавець зобов'язується передати покупцю такі товари: насіння соняшника Ясон у кількості 1000.0 кг по ціні 30,00 грн. за 1 кг на суму 30000,00 грн.; насіння соняшника Форвард у кількості 500,0 кг по ціні 30,00 грн. за 1 кг на суму 15000,00 грн.; насіння соняшника Сівер у кількості 500,0 кг по ціні 30,00 грн. за 1 кг на суму 15000,00 грн.

Відповідно до п. 1.5 - 1.6 договору загальна вартість товару з ПДВ складає 60000,00 грн. Умови поставки відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 ЕХW - склад Продавця. Датою виконання зобов'язання - є дата накладної (товарної, видаткової, інш.).

Пунктами 2.2 - 2.3.2 договору встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товари відповідно до їх повної вартості вказаної в товаророзпорядчих документах: накладній (товарній, видатковій, інш.). Оплата товару здійснюється в такому порядку: сплатити 12000,00 грн. - 17 травня 2012 р., 48000,00 грн. до 20 грудня 2012 р.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар (насіння соняшнику) на загальну суму 60000,00 грн., що підтверджується товарною накладною № 419 від 17.05.2012 р., довіреністю № 775660 від 16.05.2012 р. на ім'я Василенко Олександра Вікторовича.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті отриманого товару в повному обсязі не виконав, оплативши 12000,00 грн., чим порушив умови договору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару, позивач за захистом порушених своїх прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати поставленого позивачем товару на суму 48000,00 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 48000,00 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3530,95 грн. 3% річних за період з 21.12.2012 р. по 03.06.2015 р. та 34560,00 грн. інфляційних втрат за період з січня 2013 року по квітень 2015 року включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд визнав виконаним не вірно, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки.

Згідно з перерахунком, зробленим судом, 3% річних за період прострочення з 21.12.2012 р. по 03.06.2015 р. (включно) складають 3530,84 грн., в решті заявлених позовних вимог щодо стягнення 0,11 грн. 3% річних суд відмовляє в позові.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, враховуючи лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р інфляційні втрати за зазначений позивачем період з січня 2013 р. по квітень 2015 р. складають 34599,81 грн. Однак позивачем до стягнення заявлена менша сума втрат від інфляції за невчасно оплачений товар, що відповідає інтересам сторін, тому суд задовольняє вимогу про стягнення втрат від інфляції в заявленій позивачем сумі - 34560,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; згідно із пропорцією до стягнення з відповідача належить 1826,997 грн. судового збору, тобто округлюючи це складає 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства «ТИТАН АГРО ПЛЮС» (72231, Запорізька область, Веселівський район, с. Зелений Гай, вул. Леніна, 12, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «ХЕЛП-АГРО» (юридична адреса: 64801, Харківська область, Близнюківський район, в'їзд Механізаторів, буд. 1/9; поштова адреса: 61128, місто Харків, пр. Московський, буд. 142/2, офіс 406, ) 48000,00 грн. (сорок вісім тисяч грн. 00 коп.) основного боргу, 3530,84 грн. (три тисячі п'ятсот тридцять грн. 84 коп.) 3% річних, 34560,00 грн. (тридцять чотири тисячі п'ятсот шістдесят грн. 00 коп.) інфляційних втрат, 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 30 червня 2015 р.