РІШЕННЯ

22 червня 2015 року Справа № 913/176/15

Провадження №3/913/176/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 15 680 917 грн. 98 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Буймирська О.В.

у засіданні брали участь:

від позивача - Єфременко О.О., юрисконсульт, довіреність №14-88 від 18.04.2014;

від відповідача - Сімейко А.І., заступник начальника юридичного відділу, довіреність № 06-05-13/16 від 05.01.2015,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (далі - відповідач) суми основної заборгованості у розмірі 5 474 410,72 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 5 845 597,63 грн., 3% річних у розмірі 625 606,65 грн., пені у розмірі 3 735 302,98 грн. за договором купівлі-продажу природного газу №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013 позивач зобов'язався передати відповідачу у 2014 році природний газ, а відповідач повинен був прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Позивач свої зобов'язання згідно договору виконав, передав відповідачу в період з січня по грудень 2014 року імпортований природний газ, на загальну суму 58 344 636,78 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу. Відповідач свої зобов'язання по договору виконав не в повному обсязі.

Станом на 11.02.2015 заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 474 410,72 грн., крім того, за прострочення оплати поставленого природного газу позивачем нараховано інфляційних нарахувань у розмірі 5 845 597,63 грн., 3% річних у розмірі 625 606,65 грн., пені у розмірі 3 735 302,98 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відзивом на позовну заяву №06-05-95 від 04.06.2015 відповідач позов не визнає в частині стягнення пені з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 року порушено провадження №913/40/13-г у справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, що діяла станом на момент порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, виходячи із змісту Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутніх в судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що 17.12.2013 між позивачем та відповідачем укладений договір №1358/14-ТЕ-20 про купівлю-продаж природного газу, згідно п. 1.1 якого Продавець (позивач) зобов'язується передати у власність Покупцеві (відповідач) у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору; п.1.2 - газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (а.с. 10-15).

30.04.2014 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013, на підставі якої п.1.2 договору був викладений у наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.» (а.с. 17).

Відповідно до п.2.1 - Продавець передає Покупцю в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року природний газ.

Згідно з п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла обліку газу покупця.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 1118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1118,974 грн., крім того ПДВ - 17%, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

В січні 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013, на підставі якої п.5.2 договору був викладений у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м. газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.» (а.с. 16).

Згідно п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором; п.7.2 - у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього договору, Покупець зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року належним чином виконав умови даного договору, поставив природний газ відповідачеві за договором №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013, а саме:

- за січень 2014 року - 9970,734 тис. куб.м. на суму 13 053 684,96 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 31.01.2014 (а.с.19), підписаним сторонами;

- за лютий 2014 року - 7532,054 тис. куб.м. на суму 9 860 965,10 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 28.02.2014 (а.с.20), підписаним сторонами;

- за березень 2014 року - 7580,377 тис. куб.м. на суму 9 924 229,57 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 31.03.2014 (а.с.21), підписаним сторонами;

- за квітень 2014 року - 1294,602 тис. куб.м. на суму 1 694 892,93 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 30.04.2014 (а.с.22), підписаним сторонами.

- за жовтень 2014 року - 3403,985 тис. куб.м. на суму 4 456 497,17 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 31.10.2014 (а.с.23), підписаним сторонами;

- за листопад 2014 року - 7014,829 тис. куб.м. на суму 9 183 814,12 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2014 (а.с.24), підписаним сторонами;

- за грудень 2014 року - 7768,525 тис. куб.м. на суму 10 170 552,93 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 31.12.2014 (а.с.25), підписаним сторонами.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення зобов'язань за договором.

Відповідач свої обов'язки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого природного газу виконав не у повному обсязі, внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з даним позовом утворилась заборгованість за договором №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013 в розмірі 5 474 410,72 грн.

На підставі умов договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за порушення строків оплати поставленого газу у розмірі 3 735 302,98 грн.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 625 606,65 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 5 845 597,63 грн., що підтверджено відповідними розрахунками позивача наявними в матеріалах справи.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову частково з таких підстав.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов договору постачав відповідачу природний газ, претензій щодо постачання природного газу у відповідача немає.

Обсяги поставленого газу в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року позивач підтверджує відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Втім, відповідач в порушення умов договору не повністю здійснив оплату за поставлений природний газ, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті поставленого природного газу в сумі 5 474 410,72 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 5 474 410,72 грн. підтверджена матеріалами справи, заявлена обґрунтовано та підлягає до стягнення з відповідача.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього договору, Покупець зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За порушення термінів оплати за договором №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013 позивачем нарахована пеня у сумі 3 735 302,98 грн. на зобов'язання з оплати, що виникли у січні - квітні 2014 року та жовтні - грудні 2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку.

Водночас, представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву №06-05-95 від 04.06.2015, згідно якого просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені посилаючись на те, що стосовно відповідача порушено провадження у справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заперечення відповідача, надані ним докази, судом встановлено наступне.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 року порушено провадження №913/40/13-г у справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, що діяла станом на момент порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.02.2014 провадження у справі про банкрутство відповідача зупинено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Таким чином, нарахування позивачем пені у сумі 3 735 302,98 грн. на зобов'язання з оплати, що виникли у січні - квітні 2014 року та жовтні - грудні 2014 року є безпідставним, оскільки відповідач знаходиться у процедурі банкрутства та відносно нього введено мораторій на задоволення вимог кредиторів протягом дії якого не нараховується неустойка (штраф, пеня).

З огляду на вищевикладене, у задоволенні вимоги стосовно стягнення пені у сумі 3 735 302,98 грн. на зобов'язання з оплати, що виникли у січні - квітні 2014 року та жовтні - грудні 2014 року слід відмовити.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 625 606,65 грн., нараховані на зобов'язання з оплати, що виникли у січні 2014 року з 15.02.2014 по 08.10.2014, у лютому 2014 року з 15.03.2014 по 08.10.2014, у березні 2014 року з 15.04.2014 по 08.10.2014, у квітні 2014 року з 15.05.2014 по 31.10.2014, у жовтні 2014 року з 15.11.2014 по 18.12.2014, у листопаді 2014 року з 15.12.2014 по 19.01.2015, у грудні 2014 року з 15.01.2015 по 11.02.2015, згідно наданого позивачем розрахунку.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних є обґрунтованим, та таким, що відповідає матеріалам справи та її фактичним обставинам, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 625 606,65 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно інфляційних нарахувань у сумі 5 845 597,63 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за зобов'язаннями січня - квітня 2014 року є обґрунтованим, та таким, що відповідає матеріалам справи та її фактичним обставинам.

Що стосується розрахунку інфляційних витрат за зобов'язаннями жовтня-грудня 2014 року то судом встановлено, що позивачем було взято суму боргу на початок місяця та застосовано поточний індекс інфляції, а не індекс інфляції за наступний місяць, як зазначено вище.

Так, борг за жовтень 2014 року повинен був бути сплачений до 14.11.2014. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на кінець місяця - листопада 2012 року, борг складав 3 599 466,43 грн., та на цю суму слід було нараховувати інфляційну складову за наступний місяць - грудень 2014 року, а не листопад 2014 року, як помилково визначив позивач.

Крім того, оскільки відповідачем було здійснено оплати протягом грудня 2014 року (остання оплата - 18.12.2014), то на кінець місяця грудня 2014 року (31.12.2014) суми боргу вже не існувало, а тому нарахування позивачем інфляції за грудень 2014 року на суму 94 976,22 грн. є помилковим.

Загальна сума втрат від інфляції на борг, що виник за зобов'язаннями жовтня 2014 року складає 107 983,99 грн.

Борг за листопад 2014 року повинен був бути сплачений до 14.12.2014. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на кінець місяця - грудня 2014 року, борг складав 3 682 779,45 грн., а не 9 183 814,12 грн., як зазначив в розрахунку позивач, а отже на цю суму слід було нараховувати інфляційну складову за наступний місяць - січень 2015 року, а не грудень 2014 року, як помилково визначив позивач.

Крім того, оскільки відповідачем було здійснено оплати протягом грудня 2014 року - січня 2015 року (остання оплата - 19.01.2015), то на кінець місяця січня 2015 року (31.01.2015) суми боргу вже не існувало, а тому нарахування позивачем інфляції за січень 2015 року на суму 67 831,90 грн. є помилковим.

Загальна сума втрат від інфляції на борг, що виник за зобов'язаннями листопада 2014 року складає 114 166,16 грн.

Борг за грудень 2014 року повинен був бути сплачений до 14.01.2015. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на кінець місяця - січня 2015 року, борг складав 5 474 410,72 грн., а не 10 170 552,93 грн., як зазначив в розрахунку позивач, а отже на цю суму слід було нараховувати інфляційну складову за наступний місяць - лютий 2015 року, а не січень 2015 року, як помилково визначив позивач.

Загальна сума втрат від інфляції на борг, що виник за зобов'язаннями грудня 2014 року складає 312 165,01 грн.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, до всього стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 5 545 179,43 грн. В решті слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у загальній сумі 11645196 грн. 80 коп., з них: 5 474 410 грн. 72 коп. - борг за поставлений природний газ, 625 606 грн. 65 коп. - 3% річних, 5 545 179 грн. 43 коп. - інфляційні нарахування.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково з віднесенням на відповідача судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк, Луганська область, Сєвєродонецька ТЕЦ, 93403, , на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , заборгованість за договором №1358/14-ТЕ-20 від 17.12.2013 купівлі-продажу природного газу за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 5 474 410 грн. 72 коп. (п'ять мільйонів чотириста сімдесят чотири тисячі чотириста десять гривень 72 копійки), 3% річних в розмірі 625 606 грн. 65 коп. (шістсот двадцять п'ять тисяч шістсот шість гривень 65 копійок), інфляційні витрати в розмірі 5 545 179 грн. 43 коп. (п'ять мільйонів п'ятсот сорок п'ять тисяч сто сімдесят дев'ять гривень 43 копійки) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 54271 грн. 76 коп. (п'ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна гривня 76 поп.), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2015.

Суддя А.В. Секірський