ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" червня 2015 р. Справа № 5004/1113/12

За клопотання ОСОБА_1

про стягнення оплати послуг арбітражного керуючого

у справі №5004/1113/12

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Волинькисень ЛХЗ", м. Луцьк фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Луцьк

до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав - Луцьк", м. Луцьк

про банкрутство

Суддя Шум М. С.

Представники:

від заявника: ОСОБА_3, довіреність від 13.01.2015 року

від ініціюючих кредиторів: н/з

від кредиторів: н/з

розпорядник майна: ОСОБА_4

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Судом встановлено: ухвалою господарського суду Волинської області від 10.09.2012 року порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав - Луцьк".

Ухвалою суду від 16.12.2014 року розпорядником майна у справі про банкрутство ТзОВ "Добросла-Луцьк" призначено ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 17.02.2015 року клопотання затверджено оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1 в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 11.09.2012 року по 19.07.2013 року.

ОСОБА_1 подав клопотання від 15.05.2015 року про стягнення з ініціюючих кредиторів, а саме товариства з обмеженою відповідальністю "Волинькисень ЛХЗ" та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь підприємця ОСОБА_1 оплати послуг арбітражного керуючого за здійснення повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство ТзОВ «Доброслав-Луцьк» за період з 11.09.2012 року по 19.07.2013 року в сумі 23 246 грн. 00 коп.

При цьому, заявник посилається на ст. 3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Ухвалою суду від 19.05.2015 року відповідне клопотання призначено до розгляду, зобовязано ОСОБА_1 надіслати на адресу ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ", підприємця ОСОБА_2 копію клопотання від 15.05.2015 року про стягнення оплати за послуги арбітражного керуючого, ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ", підприємця ОСОБА_2, розпорядника майна ОСОБА_4 зобовязано подати суду пояснення, заперечення, тощо з приводу заявленої вимоги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 подане клопотання підтримав.

Розпорядник майна боржника ОСОБА_4 в судовому засіданні та в поясненнях від 23.06.2015 року клопотання ОСОБА_1 вважає таким, що не підлягає до задоволення та просить в ньому відмовити. При цьому, зазначає, що як встановлено ухвалою суду від 17.02.2015 року дані про наявність свідоцтва арбітражного керуючого в ОСОБА_1 відсутні. Відтак, стягнення оплати послуг арбітражного керуючого за здійснення повноважень розпорядника майна боржника на користь підприємця як того просить ОСОБА_1 є порушенням податкового законодавства, оскільки в кожного арбітражного керуючого повинен бути відкритий банківський рахунок саме арбітражного керуючого, а рахунок підприємця не може бути розцінено як рахунок арбітражного керуючого, оскільки кошти отримані від підприємницької діяльності та кошти отримані від здійснення діяльності арбітражного керуючого підлягають різному оподаткуванню.

Крім того, розпорядник майна боржника ОСОБА_4 зазначає, що стягнення оплати послуг арбітражного керуючого за весь період виконання ним повноважень розпорядника майна у даній справі саме з ініціюючих кредиторів є безпідставним.

Заслухавши пояснення розпорядника майна ОСОБА_4 та представника заявника, дослідивши матеріали справи та встановивши дійсні обставини справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з ініціюючих кредиторів оплату послуг арбітражного керуючого за період здійснення повноважень розпорядника майна банкрута за період з 11.09.2012 року по 19.07.2013 року в сумі 23 246 грн. 00 коп. При цьому суд виходив з наступного.

19.01.2013 року набрав чинності Закон України № 4212-VI від 22.12.2011 року Про внесення змін до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, яким Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1 1 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Доброслав - Луцьк" порушено 10.09.2012 року, то особливості процедури розпорядження встановлені ст. 49 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013 року.

Згідно клопотання ОСОБА_1 просить стягнути з ініціюючих кредиторів ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ", підприємця ОСОБА_2 на користь підприємця ОСОБА_1 оплату послуг арбітражного керуючого за період здійснення повноважень розпорядника майна боржника за період з 11.09.2012 року по 19.07.2013 року в сумі 23 246 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4 ст. 3-1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013 року) арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно п. 12 ст. 3-1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Згідно п. 14 вищевказаного закону оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

З врахуванням викладених норм права ухвалою суду від 17.02.2015 року затверджено оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1 в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 11.09.2012 року по 19.07.2013 року.

Затвердження оплати послуг по 19.07.2013 року мотивовано тим, що згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня набрання чинності цим Законом продовжують діяти ліцензії на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом державний орган з питань банкрутства безоплатно замінює за заявою арбітражного керуючого чинну на день набрання чинності цим Законом ліцензію на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яке відповідно до цього Закону надає право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Після закінчення цього строку втрачають чинність ліцензії на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

В порушення викладеного, ОСОБА_1 протягом строку встановленого Законом ліцензію на право здійснення діяльності арбітражного керуючого не замінив на свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

В заяві від 15.05.2015 року ОСОБА_1 просить суд стягнути оплату послуг за виконання ним повноважень розпорядника майна у даній справі на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Проте, суд вважає стягнення оплати послуг розпорядника майна на користь фізичної особи-підприємця як того просить заявник безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Кошти, які просить стягнути ОСОБА_1 за здійснення ним діяльності арбітражного керуючого повинні оподатковуватися у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

При цьому, суд наголошує на тому, що станом на день розгляду відповідного клопотання по суті ОСОБА_1 не є арбітражним керуючим, а в заяві просить стягнути кошти на користь підприємця.

Відтак, суд зазначає, що Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон) визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Статтею 4 Закону встановлено, що арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПКУ) самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Оподаткування доходів фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність здійснюється відповідно до положень статті 178 Розділу IV „Податок на доходи фізичних осіб ПКУ.

У пункті 178.1 статті 178 ПКУ зазначено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого пункту 65.1 статті 65 ПКУ фізичні особи, умовою ведення незалежної професійної діяльності яких згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності, протягом 10 календарних днів після такої реєстрації зобов'язані стати на облік в органі державної податкової служби за місцем свого постійного проживання.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 ПКУ.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПКУ ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.167.2 - 167.5 цієї статті).

З врахуванням викладеного суд зазначає, що кошти, отримані від здійснення діяльності арбітражного керуючого не можуть бути стягнуті на користь фізичної особи-підприємця.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення на користь фізичної особи-підприємця оплати послуг арбітражного керуючого.

Крім того, суд вважає безпідставним заяву ОСОБА_1 про стягнення оплати послуг розпорядника майна за весь період виконання ним відповідних обовязків лише з ініціюючих кредиторів.

Керуючись Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 15.06.2015 року про стягнення оплати послуг арбітражного керуючого відмовити.

Ухвалу суд надіслати:

- ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ" (вул. Кременецька,31, м.Луцьк, 43010),

- підприємцю ОСОБА_2 (м. Луцьк, вул. Садовського, 4а/2),

- ТзОВ "Доброслав-Луцьк" (вул. Світла, 7, с.Липини, Луцький район,,45601),

- ОСОБА_5 (вул. Світла, 7, с. Липини, Луцький район, 45601),

- ПАТ "Дельта Банк" (м. Київ, вул. Щорса, 36,),

- ПАТ "Західінкомбанк" (пр. Перемоги, 15, м. Луцьк, 43000),

- Луцькій ОДПІ, Київський майдан, 4, м.Луцьк,

- ОСОБА_6, вул. Потебні, 95б, м.Луцьк;

- розпоряднику майна ОСОБА_4, вул. Коперника, 36, блок А2, м.Луцьк;

- ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 33014

Суддя М. С. Шум