КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 910/24069/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Федорчука Р.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від прокуратури: Попельнюк В.В. - прокурор відділу

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Косуха Є.І. - за дов.

від відповідача-2: Забела В.Ю. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Київської обласної ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015

у справі № 910/24069/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства

до 1) Київської обласної ради;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик»

про визнання незаконним і скасування рішення та визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області (далі, прокурор) в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства (далі, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної ради (далі, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» (далі, відповідач-2) про: 1) визнання незаконним та скасування рішення Київської обласної ради № 292-15-VI від 07.02.2012 «Про закріплення мисливських угідь за товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик»; 2) визнання договору про умови ведення мисливського господарства від 05.02.2013, укладеного між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначив, що Київська обласна рада, всупереч статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» прийняла рішення № 292-15-VI від 07.02.2012 «Про закріплення мисливських угідь за товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» на території Київської області» без погодження надання у користування мисливських угідь з усіма власниками або користувачами земельних ділянок.

Також, прокурор зазначив, що подані відповідачем-2 до Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства листи-погодження Фермерського господарства «Красна гірка» вих. № 1 від 06.01.2012 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Макарівська» № 3 від 06.01.2012 є підробленими, а погодження, надане Приватним підприємством «Макарів-Агробуд» від 05.01.2012 № 2, є незаконним, оскільки директор ПП «Макарів-Агробуд» не мав права надавати погодження для користування мисливськими угіддями ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» терміном на 49 років.

Як наслідок, протиправне рішення Київської обласної ради призвело до незаконного укладання договору про умови ведення мисливського господарства від 05.02.2013 між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/24069/14 позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської обласної ради №292-15-VI від 07.02.2012 «Про закріплення мисливських угідь за товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик».

Визнано договір про умови ведення мисливського господарства від 05.02.2013, укладений між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», недійсним.

Присуджено до стягнення з Київської обласної ради в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду про задоволення позовних вимог мотивоване тим, що право на користування мисливськими угіддями може виникнути лише за наявності згоди всіх без виключення землевласників та землекористувачів, отриманої у встановленому законодавством порядку. Однак, оспорюване рішення Київської обласної ради приймалося за відсутності згоди всіх землевласників, на земельних ділянках яких знаходяться мисливські угіддя, що надані ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик». Так, суд першої інстанції прийшов до висновку, що всупереч статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», погодження на передачу спірних мисливських угідь відповідачу не було надано Колонщинською сільською радою, Плахтянською сільською радою, Гаврощинською сільською радою, Дружнянською сільською радою, Пилиповецькою сільською радою, Немішаївською селищною радою, Бородянською селищною радою та Козинцівською сільською радою, чим порушено їх право на волевиявлення щодо можливості користування їх земельними ділянками та отримання цих мисливських угідь у користування.

Зазначені обставини, на переконання суду першої інстанції, свідчать про незаконність прийнятого Київською обласною радою рішення № 292-15-VI від 07.02.2012 «Про закріплення мисливських угідь за товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», а також договору про умови ведення мисливського господарства від 05.02.2013, укладеного між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик».

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/24069/14 та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає скаржник, Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства направило до Київської обласної ради подання щодо надання ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» у користування мисливських угідь площею 30,8 тис.га. Разом із поданням було надано повний пакет документів, який відповідав нормам чинного законодавства. Зокрема, були надані погодження землекористувачів та землевласників.

За твердженнями апелянта, до мисливських угідь площею 30,8 тис.га., наданих ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», не входить територія населених пунктів, оскільки ведення мисливського господарства та полювання в адміністративних межах населених пунктів заборонено нормами чинного законодавства. Отже, погодження Колонщинською сільською радою, Плахтянською сільською радою, Гаврощинською сільською радою, Дружнянською сільською радою, Пилиповецькою сільською радою, Немішаївською селищною радою, Бородянською селищною радою та Козинцівською сільською радою не вимагались, оскільки території населених пунктів, де землевласниками земель запасу є відповідні сільські ради, не входили в межі мисливських угідь.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача-1 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2015 апеляційну скаргу відповідача-1 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 30.04.2015.

28.04.2015 та 29.04.2015 від відповідача-2 та відповідача-1 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли заяви про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 клопотання представників відповідачів -1 та -2 про відкладення розгляду справи були задоволені, розгляд справи відкладено на 02.06.2015.

25.05.2015 прокурор Прокуратури Київської області подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що судом першої інстанції повно та всебічно було встановлено обставини справи, та просив апеляційну скаргу відповідача-1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Прокурор у своїх запереченнях наголосив на тому, що посилання на те, що погодження Колонщинською сільською радою, Плахтянською сільською радою, Гаврощинською сільською радою, Дружнянською сільською радою, Пилиповецькою сільською радою, Немішаївською селищною радою, Бородянською селищною радою та Козинцівською сільською радою не вимагалися, оскільки їх території не входили в межі вказаних мисливських угідь не відповідає дійсності, так як спростовується матеріалами справи, зокрема, довідками спеціально уповноважених органів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача розгляд відкладено на 09.06.2015.

09.06.2015 від відповідача-2 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Представники позивача та відповідача-1 у судове засідання, призначене на 09.06.2015, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник прокуратури подав у судовому засіданні 09.06.2015 клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/24069/14, клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 18.06.2015.

18.06.2015 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду копію інформаційного листа Прокурора Київської області № 07/1/4-517 вих-13.

Зазначений лист був оглянутий колегією суддів у судовому засіданні та долучений до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник прокуратури у судових засіданнях проти доводів, викладених відповідачем-1 у апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідачів -1, -2 у судових засіданнях підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі відповідача-1, просили її задовольнити, рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши у судових засіданнях апеляційну скаргу та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судова колегія встановила наступне.

Рішенням шостого скликання Київської обласної ради від 07.02.2012 № 292-15-VI (далі, Рішення) було припинено право користування мисливськими угіддями Дубраво-Ленінському мисливському господарству Центральної ради товариства військових мисливців і рибалок збройних сил України (пункт 1 Рішення) та надано мисливські угіддя загальною площею 30, 8 тис. га в межах згідно з додатком 1 у користування строком на 49 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» для ведення мисливського господарства.

Відповідно до додатку встановлений опис меж мисливських угідь, наданих у користування ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», а саме: з півночі від селища міського типу Бородянка автодорогою до селища міського типу Немішаєве, зі сходу: від селища міського типу Немішаєве автодорогою через село Кизинці, село Хмільна, село Миколаївка, село Любимівка до автодороги Київ-Житомир, з півдня від села Любимівка автодорогою Київ-Житомир до повороту на селище міського типу Макарів в селі Калинівка, з сходу: від села Калинівка автодорогою через селище міського типу Макарів, село Липівка село Андріївка, село Вабля до селища міського типу Бородянка.

Пунктом 4.1. Рішення було зобов'язано Київське обласне управління лісового та мисливського господарства укласти в установленому порядку договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» про умови ведення мисливського господарства в мисливських угіддях, що надані йому у користування.

На підставі вказаного рішення Київської обласної ради між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» 05.02.2013 було укладено Договір про умови ведення мисливського господарства (далі, Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» терміном до 07.02.2061 надано мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 30 800 га, у тому числі лісові угіддя - 9 754 га, польові - 15 426 га, водно-болотні - 1 030 га, інші землі - 4 590 га.

Як вбачається із матеріалів справи, надані відповідачу-2 у користування мисливські угіддя знаходяться у межах Макарівського та Бородянського районів Київської області.

Згідно довідки управління Держземагенства у Макарівському районі від 18.04.2014 № 01-12/1012 (том 1, а.с. 181) з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за землекористувачами, угіддями, відповідно до річного звіту про наявність та розподіл земель району (форма 6-зем) станом на лютий 2012 року в межах мисливських угідь, наданих у користування ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» знаходились землі, які розташовані частково на території Макарівської селищної, Андріївської, Гавронщинської, Колонщинської, Копилівської, Липівської, Маковищанської та Плахтянської сільських рад Макарівського району Київської області.

Згідно довідки управління Держкомзему у Бородянському районі вих. № 355 від 03.02.2012 (том 1, а.с. 30), виданої ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» земельні ділянки загальною площею 12544,00 га розташовані в межах Бородянського району на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради, Немішаєвської селищної ради, Бородянської селищної ради; Пилиповицької сільської ради, Микулицької сільської ради, Козинцівської сільської ради; Дружнянської сільської ради, Новогребельської сільської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначив, що Рішення Київської обласної ради приймалося за відсутності згоди більшості землевласників, на земельних ділянках яких знаходяться мисливські угіддя, що надані ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», зокрема, погодження на передачу спірних мисливських угідь відповідачу-2 не було надано Колонщинською сільською радою, Плахтянською сільською радою, Гаврощинською сільською радою, Дружнянською сільською радою, Пилиповецькою сільською радою, Немішаївською селищною радою, Бородянською селищною радою та Козинцівською сільською радою, що суперечить вимогам статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Зазначене, на думку прокурора, є підставою для скасування Рішення та укладеного на його підставі Договору.

Колегія суддів вважає зазначені доводи прокурора безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Закон України «Про мисливське господарство та полювання» визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя - це ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Користувачами мисливських угідь є спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 6 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» у відповідній редакції до повноважень спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання належить подання документів з питань надання у користування мисливських угідь.

Зазначене подання, погоджене у передбаченому законом порядку з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок, у майбутньому є підставою для прийняття Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами рішення про надання у користування мисливських угідь.

Водночас, слід наголосити на тому, що закон не вимагає від обласних рад, які приймають рішення про надання у користування мисливських угідь, здійснювати додаткову перевірку наявних погоджень від власників та користувачів земельних ділянок, які будуть входити до складу мисливських угідь.

Як підтверджується матеріалами справи, Київське обласне управління лісового та мисливського господарства, як спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання у Київській області, направило до Київської обласної ради подання щодо надання ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» у користування мисливських угідь площею 30,8 тис.га. (том 2, а.с. 20).

Зазначене подання, як підтверджується матеріалами справи, відповідно до статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» було погоджене із Київською обласною державною адміністрацією, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області та усіма землекористувачами мисливських угідь, наданих у майбутньому у користування відповідачу-2.

Враховуючи зазначене, Київська обласна рада у межах повноважень, наданих їй Законом України «Про місцеве самоврядування» та Законом України «Про мисливське господарство та полювання» у відповідній редакції, на підставі подання Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, прийняла рішення «Про закріплення мисливських угідь за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» на території Київської області».

Посилання прокурора на відсутність погоджень відповідних сільських, селищних рад як на підставу для скасування вищезазначеного рішення є безпідставними, оскільки правова конструкція статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», враховуючи закріплене у статті 1 вказаного закону визначення поняття мисливських угідь, не містить вимоги щодо необхідності отримувати відповідні погодження у сільських, селищних рад, як і не містить вимоги щодо погодження з усіма власниками або користувачами земельних ділянок.

Крім того, відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Водночас, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється, зокрема, полювання у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад.

Тобто, ведення мисливського господарства та полювання в межах населених пунктів за загальним правилом заборонено нормами чинного законодавства, а тому сільські, селищні, міські ради, як власники земельних ділянок комунальної власності у межах населених пунктів, не повинні надавати відповідні погодження на користування мисливськими угіддями.

Зазначене також підтверджується листом Прокуратури Київської області від 24.10.2013 № 07/1/4-517 вих-13 (Інформація про стан законності та прокурорського нагляду у сфері ведення мисливського господарства та полювання) (том 2, а.с. 83-87), у якому зазначено, що органами місцевого самоврядування за межами своєї компетенції приймаються рішення про погодження та використання мисливських угідь підприємствами, установами та організаціями.

Водночас, прокурором не надано суду належних та допустимих доказів того, що землі населених пунктів Колонщинської сільської ради, Плахтянської сільської ради, Гаврощинської сільської ради, Дружнянської сільської ради, Пилиповецької сільської ради, Немішаївської селищної ради, Бородянської селищної ради та Козинцівської сільської ради взагалі є мисливськими угіддями у розумінні статті 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Виходячи з того, що мисливськими угіддями можуть бути ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства, то вони можуть бути надані у користування за погодженням власників та користувачів таких ділянок.

У разі потреби врегулювати відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь, частина 6 статті 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» надає останнім право укладати відповідні договори.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок прокурора про те, що стаття 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачає погодження з усіма власниками та землекористувачами земельних ділянок, в тому числі власниками земельних ділянок, на території яких полювання заборонено, суперечить змісту даної статті.

Отже, правовою підставою для отримання відповідачем-2 у користування мисливських угідь є прийняття Київською обласною радою рішення за результатами розгляду подання Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства.

Прокурором не доведено, що під час надання відповідачу-2 у користування мисливських угідь не було отримано погодження власників та землекористувачів, території яких можуть бути використані для ведення мисливського господарств, як і не було надано їх переліку .

Так, прокурор у позовній заяві посилався на те, що погодження, надане директором ПП «Макарів-Агробуд» від 05.01.2012 за № 2 (том 1, а.с. 115) про надання у користування ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» мисливських угідь для ведення мисливського господарства, що знаходяться на земельних ділянках, які розміщені на території Макарівської селищної ради та перебувають в оренді ПП «Макарів-Агробуд», терміном на 49 років, є незаконним, оскільки в результаті вивчення договорів оренди, укладених між ПП «Макарів-Агробуд» та власниками земельних ділянок, встановлено, що договори оренди укладались терміном не більше ніж на 5 років та без закріпленого права надання мисливських угідь в користування іншим особам.

Вказані твердження прокурора є безпідставними, оскільки процедура погодження надання земельних ділянок для ведення мисливського господарства не має нічого спільного з чітко регламентованою процедурою передачі земельної ділянки в суборенду. Процедура передачі земельної ділянки в суборенду має зовсім іншу правову природу та є відмінною від поняття погодження, яке не є правочином.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги посилання прокурора на те, що посадовими особами ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» було подано до Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства підроблені листи-погодження Фермерського господарства «Красна гірка» вих. № 1 від 06.01.2012 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Макарівська» № 3 від 06.01.2012, оскільки вказана обставина не підтверджується належними та допустимими доказами у справі, зокрема, рішенням (вироком) суду з цього приводу. Сам факт реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження № 0000019 за фактом підроблення вказаних листів за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України, на який посилається прокурор у позовній заяві, не встановлює їх незаконність.

Також судом встановлено, що прокурором не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України наявність обставин, на які він посилається в частині необхідності отримання згоди власників паїв, оскільки ні суду першої інстанції під час вирішення спору, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не було подано взагалі доказів того, що частина земель, які були виділені мисливському господарству, були розпайовані між певними особами в порядку, визначеному Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно з пунктом 1 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000 № 02-5/35, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Слід зауважити, що підставами для визнання акта незаконним та його скасування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем-1, у межах наданих йому повноважень, була дотримана встановлена Законом України «Про мисливське господарство та полювання» процедура надання мисливських угідь у користування відповідачу-2.

Окрім того, обов'язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Позивачем у даній справі є Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, яке, як вбачається із матеріалів справи, не заперечувало проти надання у користування відповідачу-2 спірних мисливських угідь та саме зверталось до Київської обласної державної адміністрації та Київської обласної ради листами з проханням погодити відповідачу-2 проект рішення «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик»» (том 1, а.с. 23-24).

Натомість, ні прокурор у позовній заяві, ні сам позивач, не зазначає, у чому саме відбулось порушення прав та законних інтересів позивача у зв'язку із прийняттям Київською обласною радою оскаржуваного Рішення. Будь-яких порушень прав та законних інтересів позивача судом під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не виявлено.

З приводу позовних вимог прокурора про визнання недійсним Договору про умови ведення мисливського господарства колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь.

Так, на виконання вимог пункту 4.1. Рішення між Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» 05.02.2013 було укладено Договір про умови ведення мисливського господарства.

Прокурор, як на підставу для визнання недійсним спірного Договору, посилається на протиправність Рішення, на підставі якого він був укладений.

Однак, враховуючи те, що колегією суддів встановлено, що Рішення, на виконання якого укладено спірний Договір, було прийняте з дотриманням норм діючого законодавства України і, відповідно, є чинним, позовна вимога про визнання недійсним Договору про умови ведення мисливського господарства від 05.02.2013 задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Апеляційна скарга Київської обласної ради є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/24069/14 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/24069/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Матеріали справи № 910/24069/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Р.В. Федорчук

А.І. Тищенко