ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.06.2015

Справа № 910/15395/15

Суддя Мандриченко О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська господарча компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг"

про стягнення 38 653,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Пункт 6 статті 63 ГПК України - не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно із ст. 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців – це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців

Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Одночасно, згідно із ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як встановлено судом на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch, юридичною адресою відповідача є: 03146, м.Київ, ВУЛ.ЯКУБА КОЛАСА, будинок 15, однак позивачем надано докази, а саме: фіскальний чек № 4746 від 11.06.2015 р. та опис вкладення у цінний лист б/н від 11.06.2015 р., які свідчать про надсилання позовної заяви з доданими до неї документами на адресу: 03148, м.Київ, ВУЛ.ЯКУБА КОЛАСА.

При цьому, позивачем не надано доказів, що станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач знаходиться за адресою на яку скеровано копію позовної заяви.

В зв’язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позивачем не подано доказів надсилання на юридичну адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Дані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції”, недодержання вимог статті 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Суддя                                                                                           О.В. Мандриченко