ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.15 Справа № 904/4116/15

За позовом: комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 20 055,28грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Катков С.В., довіреність № 8 від 05 січня 2015 року, юрисконсульт юридичного відділу

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" звернулося до господарського суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.06.2015, просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 20 055,28 грн., в тому числі:

- основний борг у розмірі 15 374,17 грн.;

- 3 % річних у розмірі 174,86 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 2 074,73 грн.;

- пеня у розмірі 1 458,06 грн.;

- штрафні у розмірі 973,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 878 про постачання теплової енергії від 04 жовтня 2012 року в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії за період з грудня 2013 року по квітень 2015 року.

На підставі пункту 9.4.4. договору позивач нарахував пеню у сумі 1 458,06 грн. за загальний період прострочки виконання зобов'язань з 20.03.2014 по 22.06.2015, а відповідно до п.9.4.5. договору - штраф у розмір 5% у сумі 973,64 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача три відсотки річних у сумі 174,86грн. за загальний період прострочки з 20.11.2013 по 22.06.2015 та втрати від інфляції у сумі 2 074,73 грн. за період з лютого 2014 року по квітень 2015.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, витребуваних господарським судом документів не надав.

Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України за змістом якої ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою, а у разі ненадання такої інформації - за адресою їх місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження вручена їм належним чином.

Направлені судом на адресу відповідача ухвали суду повернуті підприємством зв'язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених в інформаційному листі № 01-8/482 від 13 серпня 2008 року, до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (із змінами і доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 02.06.2015 року на 22.06.2015 року.

У судовому засіданні 22.06.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2012 року між комунальним підприємством "Теплоенерго" (теплопостачальне підприємство) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір №878 про постачання теплової енергії, відповідно до умов якого (п.2.1.) теплопостачальне підприємство бере на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов'язується одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах передбаченими цим договором.

Відповідно до п.11.1. договору цей договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та діє до 04 жовтня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п. 11.1 договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій по цьому договору необмежена (п. 11.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах визначених додатком 1 договору для задоволення наступних потреб:

- опалення - в опалювальний період (175 діб);

- вентиляції - в опалювальний період (175 діб);

- гарячого водопостачання - протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

Фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою визначеною сторонами в додатку №3 договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до п.6.1 облік спожитої теплової енергії споживачем здійснюється на межі продажу, яка є межею балансової належності (додаток № 2 договору) на підставі показників комерційних приладів обліку. В разі відсутності у споживача комерційних приладів обліку теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії розраховується у відповідності до теплового навантаження (визначеного додатком № 1 договору) з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді.

Облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: вул. Робоча, буд. 172 (магазин), прилад обліку житлового будинку (п. 6.2).

Комунальним підприємством "Теплоенерго" здійснено поставку теплової енергії фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, про що складені акти здачі-приймання теплової енергії:

- акт №8754 від 31.10.2013 за жовтень 2013 року на суму 184,92грн.;

- акт №9656 від 30.11.2013 за листопад 2013 року на суму 456,91грн.;

- акт №10593 від 31.12.2013 за грудень 2013 року на суму 874,09 грн.;

- акт №723 від 31.01.2014 за січень 2014 року на суму 991,03грн.;

- акт №1029 від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 1061,76грн.;

- акт №1940 від 31.03.2014 за березень 2014 року на суму 429,58грн.;

- акт №2878 від 30.04.2014 за квітень 2014 року на суму 100,34грн.;

- акт №8010 від 31.10.2014 за жовтень 2014 року на суму 257,92грн.;

- акт №8872 від 30.11.2014 за листопад 2014 року на суму 4 242,84грн.;

- акт №11559 від 31.12 2014 за грудень 2014 на суму 2 198,28грн.;

- акт №122 від 31.01.2015 за січень 2015 року на суму 3 181,3грн.;

- акт №988 від 28.02.2015 за лютий 2015 року на суму 2 411,76грн.;

- акт №1836 від 31.03.2015 за березень 2015 року на суму 2 352,48грн.

- акт №2896 від 30.04.2015 за квітень 2015 на суму 671,2грн.

Наведені вище акти про постачання теплової енергії складені та підписані позивачем, відповідачем зазначені акти не підписані.

Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 6 договору.

Відповідно до п.6.6. договору розрахунки між теплопостачальним підприємством та споживачем за договором проводяться виключно у безготівковій формі у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів, вказаних у відповідних платіжних документах, на поточні рахунки, зазначені сторонами у розділі 15 цього договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках), за формою визначеною сторонами в додатку №3 договору. Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період або його відсутність в порядку п.п. 4.2.2, 6.10 договору, є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії (п.6.7 договору).

Умовами п. 6.8 передбачено, що споживач зобов'язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80 (вісімдесят) % від вартості теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою додатком №1 до цього договору, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується.

Споживач здійснює остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати вона зараховується в рахунок наступних платежів (п. 6.9 договору).

Також сторони, підписавши цей договір, домовились, що факт отримання споживачем акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 (п'яти) календарних діб, з моменту отримання споживачем акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою для теплопостачального підприємства вважати акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаним з боку споживача (п.6.10 договору).

На виконання умов договору відповідачу виставлені рахунки на оплату (рахунки містяться в матеріалах справи).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 своєчасно не здійснила в повному обсязі розрахунки за спожиту теплову енергію за спірний період, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість за поставлену та спожиту теплову енергії з грудня 2013 року по квітень 2015 року у сумі 15 374,17грн., що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 15 374,17грн. за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року.

З огляду на положення п.п.6.8., 6.9. договору строк оплати теплової енергії за спірний період у сумі 15 374,17грн. є таким, що настав.

Доказів оплати теплової енергії в сумі 15 374,17грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 15 374,17грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.9.4.4. договору в разі прострочення споживачем виконання грошового зобов'язання за цим договором, споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За прострочення оплати теплової енергії прокурор просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату спожитої відповідачем теплової енергії за загальний період з 20.03.2014 по 22.06.2015 у сумі 1 458,06грн.

Розрахунок пені перевірено судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Також позивачем на підставі п.9.4.5. договору нараховано штраф у сумі 973,64грн.

Відповідно до п.9.4.5. договору у разі відмови від виконання зобов'язання визначеного п.4.2.18 (цим пунктом передбачено обов'язок відповідача здійснювати звіряння взаєморозрахунків з теплопостачальним підприємством на кінець/початок опалювального періоду) він сплачує штраф у розмірі 5% від наявної заборгованості. Вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних доказів невиконання відповідачем умов пункту 4.2.18.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 20.11.2013 по 22.06.2015 у сумі 174,86грн. та втрати від інфляції за період за період з лютого 2014 року по квітень 2015 року у сумі 2 074,73грн.

Оскільки прострочення виконання зобов'язання має місце є правомірними та підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення 3% річних за період з 20.11.2013 по 22.06.2015 у сумі 174,86грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми втрат від інфляції, позивач невірно визначив сукупний індекс інфляції, який діяв в періоді з лютого 2014 року по квітень 2015 року.

З урахуванням приписів листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" втрати від інфляції за вказаний позивачем період підлягають нарахуванню у сумі 2 230,42грн. виходячи з наступного:

за грудень 2013 року: 349,2грн. х 135,2931931% (сукупний індекс інфляції за період з лютого 2014 року по лютий 2015 року) =123,24грн.;

за січень 2014 року: 991,03грн. х134,48627545% (сукупний індекс інфляції за період з березня 2014 року по лютий 2015 року) = 341,77грн.;

за лютий 2014 року: 1 061,76грн. х 131,591267569% (сукупний індекс інфляції за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року) = 335,42грн.;

за березень 2014 року: 429,58грн. х127,3874807% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2014 року по лютий 2015 року) = 117,65грн.;

за квітень 2014 року:100,34грн. х 122,72396985% (сукупний індекс інфляції за період з червня 2014 року по лютий 2015 року) =22,80грн.;

за жовтень 2014 року: 257,92грн. х141,24363077% (сукупний індекс інфляції за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року) = 106,38грн.;

за січень 2015 року: 3 181,3грн. х126,312% (сукупний індекс інфляції за період з березня 2015 року по квітень 2015 року) = 837,06грн.;

за лютий 2015 року: 2 411,76грн. х 114% (індекс інфляції за квітень 2015 року) = 337,65грн.

В іншій частині розрахунок втрат від інфляції здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, оскільки позивачем при обчисленні загальної суми втрат від інфляції зроблено арифметичну помилку (загальна сума, виходячи з наданого розрахунку складає 3 349,44грн.), а фактично зазначено в розрахунку суми позову та прохальній частині позову суму 2 074,73грн., суд не може вийти за межі заявленої суми та задовольняє вимоги позивача в зазначеній сумі - 2 074,73грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума: 19 081,64грн. (заборгованість у сумі 15 374,17грн. + три відсотки річних у сумі 174,68грн. + втрати від інфляції у сумі - 2 074,73грн. + пеня у сумі 1 458,06грн.).

В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Справа розглянута за наявними в ній матеріалами (ст. 75 ГПК України).

Відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 1738,3грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, вул.Короленка,22, ) заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 15 374,17грн., пеню у сумі 1 458,06грн., три відсотка річних у сумі 174,86грн., втрати від інфляції у сумі 2 074,73грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1738,3грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено, -24.06.2015