ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 922/2246/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мікуліної Т.О. (дов. № 1352/13 від 23.08.2013р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Харківської обласної дирекції (вх. № 3223 Х/3) на окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.15р. у справі № 922/2246/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення коштів у сумі 137797,83 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

18.05.2015р. господарським судом Харківської області у справі № 922/2246/15 винесено окрему ухвалу, яку надіслано керівникові ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Даною ухвалою зобов'язано керівника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" розглянути окрему ухвалу та вжити заходів щодо запобігання та недопущення у майбутньому порушень закону з боку працівників юридичної служби Харківського відділення обласної дирекції. Про результати розгляду окремої ухвали керівництво ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зобов'язано повідомити господарський суд Харківської області до 02.06.2015 року.

Позивач з даною окремою ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2015р. у справі № 922/2246/15 скасувати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р. по справі № 922/2246/15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Харківської обласної дирекції на окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.15р. у справі № 922/2246/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.06.2015р. о 15:30 год.

Відповідач письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі позивача не надав та своїм правом на участь в судовому засіданні 23.06.2015р. не скористався, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а окрема ухвала - скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Пунктами 5.1. та 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу. При цьому, господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у статті 1 ГПК. В окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим.

Вказівки, що містяться в окремій ухвалі, повинні бути максимально конкретними і реальними для виконання.

В Інформаційному листі від 15.03.2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» (пункт 3) Вищий господарський суд України зазначив, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи може тягти за собою, зокрема, винесення у встановленому порядку окремих ухвал (статті 90 ГПК). При цьому, у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

Пунктом 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. Водночас з урахуванням обставин конкретної справи (зокрема, у випадках, зазначених у підпунктах 3.12, 3.13 пункту 3 цієї постанови) суд може винести окрему ухвалу в будь-який момент часу в процесі розгляду справи.

В якості підстав для застосування статті 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вказав, що позивач - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", всупереч вимогам статті 22 Господарського процесуального кодексу України, зловживає наданими йому процесуальними правами, а його бездіяльність, яка виразилась в несвоєчасному поданні витребуваних судом доказів (у тому числі і на підтвердження позовних вимог), спрямована, зокрема, на штучне затягування строків розгляду господарської справи, що суперечить, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасницею якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Однак з даними висновками господарського суду не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки всі наявні у справі матеріали свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що зазначені судом першої інстанції дії позивача не підпадають під визначення зловживання, оскільки справу розглянуто судом першої інстанції у межах двомісячного строку, передбаченого статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, без продовження строку розгляду спору. Крім того, хоча розгляд справи і відкладався ухвалами господарського суду Харківської області від 20.04.2015р., від 05.05.2015р. та від 18.05.2015р., однак в якості причин перенесення слухання справи по суті господарським судом було зазначено, у тому числі і неявку в судове засідання представника відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків та ненаданням останнім витребуваних судом документів.

Неспростовних доказів, які б свідчили про зловживання Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Харківської обласної дирекції своїми процесуальними правами у справі не міститься, натомість уповноважений представник позивача - Мікуліна Т.О. був присутній у судових засіданнях - 05.05.2015р. та 18.05.2015р. та жодних дій, направлених на затягування розгляду справи у розумінні статті 90 Господарського процесуального кодексу України не здійснював. Наявні у справі документи свідчать про те, що всі дії позивача вчинені ним в межах чинного законодавства, без будь-яких суттєвих порушень вимог процесуального закону, які в даному випадку могли стати підставами для вжиття заходів, передбачених вищезазначеною нормою.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункт 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі „Смірнова проти України").

Проте жодних заходів реагування відносно неявки у всі судові засідання представника відповідача господарським судом першої інстанції не вживалось.

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя в необхідних випадках під час підготовки справи до розгляду зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору. В процесі розгляду справи суд також може вимагати від сторін подання додаткових доказів, пояснень, обґрунтувань тощо.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2015р. позивача було зобов'язано надати суду наступні документи:

- обігово-сальдову відомість по розрахункам із відповідачем за спірною господарською операцією станом на час розгляду справи;

- докази у підтвердження відкриття кредитної лінії;

- письмові пояснення щодо суми основної заборгованості;

- виписку Банку щодо існування заборгованості (за підписом головного бухгалтера);

- докладний і обґрунтований розрахунок ціни позову окремо за кожним

видом платежу із зазначенням усіх періодів нарахування, усіх нарахованих сум,

усіх сплачених сум;

- сальдо за кожним періодом, підсумкового сальдо;

- направити відповідачу докладний акт звірки взаєморозрахунків за спірний період (цінним листом із описом вкладення);

- докази направлення акта звірки взаєморозрахунків надати суду.

Відповідно до частини другої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право, зокрема, подавати докази та брати участь в їх дослідженні.

Як вбачається із наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором № 011/Р3-01-07-1-0/838 від 05.08.2014р., відповідачем заборгованість взагалі не сплачувалась з моменту отримання ним грошових коштів, а отже підстави складання відповідного акту звірки взаєморозрахунків за твердженнями позивача - були відсутні, проте ці обставини господарський суд на момент винесення окремої ухвали залишив поза увагою.

Статтями 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції та на підтвердження своєї правової позиції у справі позивач надав для залучення до матеріалів справи всі необхідні докази, які, на його думку, підтверджують нормативне та правове обґрунтування позовних вимог, а саме - належним чином засвідчені копії: кредитного договору № 011/Р3-01-07-1-0/838 від 05.08.2014р.; додаткової угоди № 011/Р3-01-07-1-0/838/1 від 13.08.2014р. до кредитного договору № 011/Р3-01-07-1-0/838 від 05.08.2014р.; виписки по рахунку; паспорта та коду відповідача; свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3; вимоги позичальника про усунення порушень умов договору; довіреність представника Банку; витяг зі статуту Банку; витяги з ЄДРПОУ відносно Банку та відповідача; заяви про відкриття поточного рахунку; розписки отримувача картки; конверту та повідомлення про направлення Банком вимоги - ФОП ОСОБА_3; тощо. Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі, про причини ненадання суду першої інстанції оригіналів документів кредитної справи, оскільки ці документи містяться в сховищі позивача, яке розташоване у місті Києві, та містять банківську таємницю.

Щодо обґрунтування розміру позовних вимог, то зі змісту позовної заяви вбачається, що Банком було чітко обґрунтовано розмір позовних вимог, надано відповідний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 011/Р3-01-07-1-0/838 від 05.08.2014р. (аркуші справи 29-30), як основні доказі підтвердження позовних вимог. До того ж в цих розрахунках заборгованості позивачем був визначений період, за який склалась заборгованість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку дії позивача не є тими порушеннями, за наявності яких виноситься окрема ухвала.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Харківської обласної дирекції є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 18.05.2015р. у справі № 922/2246/15 - скасуванню.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктом 4 статті 104, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Харківської обласної дирекції задовольнити.

Окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2015р. у справі № 922/2246/15 скасувати.

Справу № 922/2246/15 повернути господарському суду Харківської області.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 24.06.2015р.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.