КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/10045/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

у судове засідання представники сторін не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 р.

у справі № 910/10045/15 (Суддя: Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10045/15 позовні матеріали повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем заявлено позовні вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 2 000 000 ,00 грн. на поточний рахунок позивача, тобто фактично позов направлений на захист майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким в розумінні ст..ст.177,190 ЦК України є грошові кошти та прийшов до висновку судовий збір , відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання даного позову повинен справлятися у відсотковому відношенні до ціни позову в розмірі 40 000,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект" звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10045/15, а справу направити до господарського суду для розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не прийняв до уваги, що предметом позову у даній справі є вчинення дій, а саме - зобов'язання відповідача виконати переказ коштів у відповідності до умов банківського договору, а не стягнення з банка пені, передбаченої ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відтак сама вимога зобов'язати банк виконати визначену договором дію у розумінні ГПК України не підлягає вартісній оцінці, а відповідно позовні вимоги є немайновими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект" та призначено справу до розгляду у складі колегії судді, головуючий суддя Руденко М.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, змінено склад колегії суддів, та призначено новий склад колегії: головуючий суддя Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.

15.06.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу без участі представника позивача.

16.06.2015 року через відділ документального забезпечення від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 16.06.2015р., представники сторін не з'явились. Колегія суддів порадившись на місці, ухвалила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задовольнити, та відкласти розгляд справи.

23.06.2015 рік, через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло вдруге клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для його задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 23.06.2015р. за відсутності представників сторін.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідача (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язати відповідача у відповідності до умов договору банківського вкладу «Класичний» № 56 від 29.10.2012 року перерахувати грошові кошти в розмір і 2000 000 грн. на поточний рахунок позивача № 1767 у ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.04.2015 року по справі № 910/10045/15 ПАТ "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект" позовні матеріали повернуті заявникові без розгляду на підставі пункту 4 статті 63 ГПК України, оскільки неподанні докази сплати судового збору у передбаченому законом порядку та розмірі.

Не погоджуючись з зазначеним процесуальним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, вказавши, що предметом позову є вчинення дій, а саме зобов'язати відповідача виконати переказ належних позивачу коштів у відповідності до умов банківського договору, а тому позовні вимоги у справі є немайновими.

Проте, колегія суддів вважає доводи позивача помилковими, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1218 грн.).

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року позовні заяви про стягнення грошей чи витребування майна мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Щодо позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та було встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект" заявлено позовні вимоги до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 2 000 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок позивача.

Тобто фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, в розумінні ст. ст. 177, 190 ЦК України, є грошові кошти.

Зазначений висновок також підтверджується відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.04.2015 року по справі № 910/5550/14 в якій зазначено, про те, що зобов'язальні правовідносини, що склались між сторонами на підставі договору банківського рахунку, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена позовна вимога про зобов'язання перерахувати кошти у розмірі 2 000 000 грн. направлена на захист майнового інтересу позивача та підлягає вартісній оцінці по відношенню до суми грошових коштів, які позивач просить перерахувати, а отже така позовна вимога є майновою вимогою, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися, за майнову вимогу - у відсотковому співвідношенні до ціни позову, тобто в даному випадку в розмірі - 40 000 грн. 00 коп.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що позивачем до матеріалів вказаної позовної заяви додано платіжне доручення №80 від 27.03.2015 року про сплату судового забору в розмірі 1218 грн. 00 коп., тобто як вимоги немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до матеріалів позовної заяви не додано належних доказів сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі, а тому дана позовна заява правомірно була повернута на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду, з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс обґрунтовану ухвалу, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015 року у справі № 910/10045/15, отже підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Кіровоградський інститут "Міськбудпроект" на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.04.2015 року у справі № 910/10045/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.04.2015 року у справі № 910/10045/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10045/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна