ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 червня 2015 р. Справа № 902/31/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС", м.Нетішин Хмельницької області

до: Приватного акціонерного товариства "Укренергохімізоляція", м.Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державна фінансова інспекція України, м.Київ

про стягнення 84 234 грн 38 коп. збитків

За участю секретаря судового засідання Миколюк М.Г.

За участю представників:

позивача: Пашинський Анатолій Анатолійович, довіреність №395 від 04.04.2014 р., паспорт серії НВ № 166165 виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області.

відповідача: Якимчук Григорій Дмитрович, голова правління, витяг з протоколу № 1 від 28.04.2014 р., паспорт серії АА №050222, виданий Ленінським РВ УМАС України у Вінницькій області.

Богословський Сергій Вікторович, довіреність б/н від 05.09.2014 р., паспорт серії СЕ № 426879 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області.

третьої особи: Ладуба Андрій Юрійович, довіреність № 25/1/18-Д від 23.01.2015 р., паспорт серії АА № 717101 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 09.03.1998 р.

ВСТАНОВИВ :

Державним підприємством Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державна фінансова інспекція України подано позов до Приватного акціонерного товариства "Укренергохімізоляція" про стягнення 84 234 грн 38 коп. збитків.

Ухвалою суду від 14.01.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/31/15 та призначено до розгляду на 29.01.2015 р.

В зв'язку з неявкою сторін та неподанням витребуваних доказів розгляд справи відкладено до 12.02.2015 р.

Ухвалою суду від 12.02.2015 р. розгляд справи відкладено до 26.02.2015 р. з метою витребування від сторін додаткових доказів, необхідних для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 26.02.2015 р. провадження у справі зупинено до закінчення перегляду за нововиявленими обставинами постави Вищого адміністративного суду України від 23.04.2014 р. у справі № 2а-9576/12/2670.

Ухвалою від 28.05.2015 р. провадження у справі поновлено, а справу призначено до розгляду на 11.06.2015 р.

Ухвалою від 11.06.2015 р. розгляд справи відкладено до 24.06.2015 р.

За відсутності відповідного клопотання розгляд справи здійснюється без технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 24.06.2015 р. судом оголошувалась перерва в межах дня з метою підготовки сторонами письмових клопотань про долучення письмових доказів та їх належного оформлення.

Також в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній просить відмовити в задоволенні позову з мотивів наведених у позовній заяві.

Розглянувши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Із змісту позовної заяви слідує, що обгрунтовуючи вимоги про стягнення збитків в розмірі 84 234,38 грн позивач посилається на встановлення Державною фінансовою інспекцією України при проведенні позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "НАЕК "Енергоатом" за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р. завищення нормативу кошторисного прибутку в актах приймання виконаних будівельних робіт згідно при виконанні робіт за контрактом від 06.05.2010 р. № 03/10-КР на вказану вище суму.

В якості нормативної підстави позову позивач посилається на ст.224 ГК України, ст.22 ЦК України.

В письмовому поясненні від 29.01.2015 р. Державна фінансова інспекція України заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на результати перевірки зафіксовані в акті ревізії від 24.05.2012 р. № 05-21/20 (а.с.145-147, т.1).

Відповідач у відзивах на позовну заяву від 12.02.2015 р. та від 24.06.2015 р. позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити посилаючись на належне виконання своїх зобов'язань за контрактом від 06.05.2010 р. № 03/10-КР, проведення їх повної оплати позивачем, відсутність зі сторони позивача будь-яких зауважень щодо вартості, обсягів, об'ємів, якості виконаних робіт при їх прийнятті.

Також відповідач вказує на недоведеність позивачем повного складу цивільного правопорушення як необхідної умови для задоволення позову про стягнення збитків.

Як вбачається із матеріалів справи 06.05.2010 р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Замовник) та Закритим акціонерним товариством "Укренергохімізоляція" (Підрядник) правонаступником якого згідно п.1.2 статуту є Приватне акціонерне товариство "Укренергохімізоляція" укладено контракт № 03/10-КР на надання послуг з виконання ремонту теплоізоляції і металопокриття обладнання і трубопроводів в турбінному і реакторному відділеннях на блоці № 2 (а.с.167-188, 225-229, т.1).

Згідно п.1.1 Замовник доручає Підряднику, а Підрядник зобов'язується надати послуги з виконання ремонту теплоізоляції і металопокриття обладнання і трубопроводів в турбінному і реакторному відділеннях на блоці № 2.

Загальна вартість послуг по контракту у відповідності до протоколу узгодження договірної ціни (додаток № 1) складає - 1 230 000,00 грн (п.2.1 Контракту).

До вказаного Контракту сторонами підписано протокол узгодження договірної ціни, зведений кошторис, договірну ціну та локальні кошториси на суму 1 230 000,00 грн.

Також між сторонами було підписано календарний план виконання робіт відповідно до якого визначено початок робіт 01.05.2010 р., а закінчення 20.06.2010 р.

Додатковою угодою № 1 від 01.06.2010 р. сторонами було погоджено внесення змін до календарного плану виконання робіт та викладено останній в новій редакції.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов Контракту Підрядником було виконано підрядні роботи, про що свідчать наявні в матеріалах справи та підписані сторонами акти приймання виконаних робіт (типова форма № КБ-2в) на загальну суму 1 229 899,20 грн, які підписані повноважними представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень, і скріплені печатками сторін і в подальшому було оплачено Замовником в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками (а.с.58-100, 191-224, 232-243, т.1).

Відсутність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується обопільнопідписаним актом звірки від 23.01.2015 р. в якому зафіксовано хронологію здійснення господарських правовідносин з відображенням на дебетовому сальдо позивача суми в розмірі 84 234,38 грн, яка нарахована до стягнення за результатами перевірки ДФІ України (а.с.3, т.2).

Як вбачається із матеріалів справи Державною фінансовою інспекцією України за період з 23.04.2012 р. по 18.05.2012 р. проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за період 2010-2011 років за результатами якої було складено акт № 05-21/20 від 24.05.2012 р. (а.с.103-134, т.1).

З вказаного акту вбачається, що при здійсненні ревізії було встановлено завищення нормативу кошторисного прибутку, який сторонами в договорі визначено в розмірі 4,84 грн за людино-годину в той час, як за висновком ДФІ України такий норматив мав становити 2,92 грн за людино-годину в зв'язку з чим відбулось завищення розміру прибутку на суму 84 234,38 грн.

10.09.2014 р. позивачем заявлено претензію до відповідача про повернення зайво сплачених коштів за контрактом від 06.05.2010 р. № 03/10-КР на яку відповідач надіслав відповідь № 155/01 від 03.10.2014 р. якою вказав на неможливість повернення вказаної суми (а.с.135-138, т.1).

Несплата відповідачем зазначеної у вимозі суми в добровільному порядку стала підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом з моменту укладення сторонами Контракту від 06.05.2010 р. № 03/10-КР беручи до уваги його зміст, характер взятих на себе сторонами зобов'язань між ними виникли правовідносини з договору будівельного підряду, регулювання яких здійснюється главою 61 "Підряд" § 3 "Будівельний підряд", ст.ст.875-886 ЦК України.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

За положеннями ч.1 ст.843, ч.1 ст.844, ч.2 ст.845 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В частині 4 статті 853 Цивільного кодексу України закріплені положення про те, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Згідно частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

У ч. 4 ст. 879 ЦК України зазначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

В пункті 4.1 Контракту вказується наступне: розрахунки за надані послуги проводяться Замовником шляхом перерахування грошових коштів Підряднику на основі підписаного акту приймання наданих послуг протягом 45-ти календарних днів після його підписання обома сторонами.

Згідно п.5.3 Контракту у випадку мотивованої відмови Замовника від приймання послуг сторони складають двосторонній акт з переліком необхідних доробок, які усуваються за рахунок Підрядника і строками їх виконання.

Відповідно до пункту 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Тобто вказана норма передбачає корегування вартості будівельних робіт на стадії підписання актів приймання виконаних робіт.

При цьому, пункти 78, 79 Загальних умов покладають на Замовника обов'язок по здійсненню контролю за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних робіт.

Згідно ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частина 3 статті 632 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договорів підряду, у яких сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.526 ЦК України).

Як вказувалось вище, Підрядником виконано взяті за договорами зобов'язання по виконанню робіт повністю, а Замовником виконані роботи прийняті без будь-яких зауважень і претензій, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти форми № 2 КБ-2в, які підписані та скріплені печатками сторін, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами у договорах.

При цьому суд зауважує, що норматив кошторисного прибутку був визначений сторонами на стадії укладання Контракту і зафіксований в локальних кошторисах в розмірі 4,84 грн за людино-годину, який згодом відображено в актах приймання виконаних робіт в такому ж значенні.

Доводи позивача переконливо не доводять існування розбіжностей між вартістю виконаних робіт зазначеною у Контракті з вартістю виконаних робіт, яка зазначена в актах виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи вартість виконаних Підрядником робіт, яка відображена в актах виконаних робіт, не виходить за межі, загальної суми Контракту, що приводить суд до висновку про дотримання сторонами такої істотної умови, як ціна договору, та обумовлену цим недоведеність завдання позивачу збитків у зв'язку з неналежним виконанням виконавцем зобов'язань за вказаними договорами.

Наявні ж доводи позивача по суті спрямовані на зміну ціни в договорах після їх виконання сторонами, що згідно імперативних вимог ч.3 ст.632 ЦК України є неприпустимим.

Окрім того суд зазначає, що відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У розумінні цієї статті Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналогічні приписи містяться у статті 225 ГК України. Згідно з пунктом 1 якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов'язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки . Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно зі ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави - Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В силу статей 33, 42, 43 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач - спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності саме позивач мав надати суду певні докази понесених збитків. У разі ж надання позивачем відповідних доказів та невизнання певних обставин відповідачем, на останнього покладається обов'язок їх спростування.

Так, позивач зобов'язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов'язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

В даному випадку з огляду на викладене вище суд приходить до висновку про те, що позивач згідно ст.33 ГПК України не довів належним чином факт заподіяння збитків відповідачем, протиправність його поведінки та причинний зв'язок цієї поведінки із заподіяними збитками, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування до відповідача такої міри цивільної відповідальності як відшкодування збитків позаяк судом встановлено, що роботи виконані відповідачем як підрядником належним чином у відповідності до умов укладеного Контракту і прийняті позивачем як замовником без будь-яких заперечень і претензій, отже, в діях відповідача відсутній повний склад цивільного правопорушення.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання щодо виконання робіт за договорами.

Посилання позивача на виявлені Державною фінансовою інспекцією України позаплановою ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" порушення, які зафіксовані в акті № 05-21/20 від 24.05.2012 р. не приймається судом до уваги, оскільки вказаний акт не може обмежувати права і обов'язки сторін з приводу виконання зобов'язань за укладеним між ним Контрактом та впливати на умови цього Контракту і змінювати його, у тому числі щодо обсягів та вартості виконаних робіт.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Разом з тим, довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи встановлені обставини справи та приписи законодавства в сукупності суд з огляду на те, що сторони при укладенні договору узгодили обсяг і зміст робіт, договірну ціну; замовником при укладенні договору без перевірки погоджено розрахунок договірної ціни та локального кошторису, зміни до якого за п. 12.3 Контракту та ч. 3 ст. 844 Цивільного кодексу України можуть вноситись лише за погодженням сторін; відсутність підтвердження тієї обставини, що підрядник при виконанні договору відступив від умов та допустив інші порушення договору підряду, які мають наслідком виникнення у замовника збитків; прийняття робіт замовником за відсутності контролю та перевірки обсягів виконаних підрядником робіт, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги із доводами, які обґрунтовують їх, не можуть слугувати підставою для його задоволення в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову з мотивів наведених вище.

При прийнятті судового рішення судом було враховано правові позиції Вищого господарського суду України викладені в постановах № 926/154/14 від 24.03.2015 р., № 914/3685/14 від 25.03.2015 р., № 904/8833/14 від 29.04.2015 р.

Судовий збір в зв'язку з відмовою в позові покладається на позивача у відповідності до приписів ст.49 ГПК України.

В судовому засіданні 24.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державна фінансова інспекція України до Приватного акціонерного товариства "Укренергохімізоляція" про стягнення 84 234 грн 38 коп. збитків відмовити повністю.

Повне рішення складено 30 червня 2015 р.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.