ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа № 911/472/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Цекота Валентина Миколайовича, Київська обл., смт. Рокитне

до Публічного акціонерного товариства "Кагарлицький цукровий завод", Київська обл., м. Кагарлик

про стягнення 38713,53 грн.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Фізичною особою-підприємцем Цекотой Валентином Миколайовичем (надалі позивач) заявлено позов до Публічного акціонерного товариства "Кагарлицький цукровий завод" (надалі відповідач) про стягнення 38713,53 грн. з яких: 36129,99 грн. основного боргу; 2384,58 грн. індексу інфляції; 198,96 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг з транспортування буряків урожаю 2012 року від 21.09.2012 р. у частині здійснення оплати за надані позивачем послуги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 11.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2015 р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін, розгляд справи відкладено на 14.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2015 р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 29.04.2015 р. та продовжено строк вирішення спору у даній справі на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.04.2015 р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 20.05.2015 р.

20.05.2015 р. у судове засідання з'явився лише представник відповідача (ліквідатор ПАТ "Кагарлицький цукровий завод" - арбітражний керуючий Задорожний Ю.В.), позивач не з'явився, уповноваженого представника до суду не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, суд

встановив:

21 вересня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем Цекотом Валентином Миколайовичем (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Кагарлицький цукровий завод" (завод), було укладено договір про надання послуг з транспортування буряків урожаю 2012 року (надалі договір), відповідно до п. 1.1. якого перевізник зобов'язується перевезти, а замовник надати для перевезення цукровий буряк.

Відповідно до п. 3.1. договору, розрахунки за виконання транспортувальних робіт здійснюються за договірними цінами, забезпечують покриття витрат, пов'язаних з перевезенням цукрових буряків, рентабельне використання транспортних засобів та відшкодування прибуткового податку.

Згідно з п. 3.2. договору, вартість 1 тонно-кілометру перевезення цукрового буряку без врахування вартості ПММ становить:

- до 15 км включно - 1 т 12 грн.;

- від 15 до 50 км включно - 0,41 грн.;

- від 50 до 80 км включно - 0,39 грн.;

- від 80 до 130 км включно - 0,36 грн.;

- від 130 до 170 км включно - 0,31 грн.

Згідно з п. 6.1 договору, останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за ним.

Відповідно до умов вказаного вище договору позивачем були надані послуги по перевезенню цукрового буряку відповідачеві на суму 36129,99 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 08.11.2012 р. на суму 18171,35 грн., від 08.11.2012 р. на суму 4453,14 грн. та від 08.11.2012 р. на суму 13505,50 грн., які підписані позивачем та представником відповідача та скріплені відтисками печатки відповідача.

Згідно з приписами частини першої ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на той факт, що умовами договору не встановлено строк (термін) оплати відповідачем вартості наданих позивачем послу, останній, керуючись приписами ст. 530 ЦК України вручив представнику відповідача 22.08.2014 р. вимогу про сплату заборгованості у розмірі 36129,99 грн.

У свою чергу, як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання у частині оплати вартості наданих позивачем послуг за договором не виконав, у зв'язку з чим, у відповідача станом на дату судового засідання рахується заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги у розмірі 36129,99 грн.

З огляду на вказані вище обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати коштів за надані позивачем послуги на підставі зазначеного вище договору на суму 36129,99 грн.

Згідно з частиною першою та частиною сьомою ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина друга ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Приписами частини першої ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами доведено той факт, що заборгованість відповідача перед ФОП Цекотом В.М. складає 36129,99 грн.

Крім того, судом встановлено, що господарським судом Київської області ухвалою від 17.04.2014 р. було порушено провадження у справі №911/531/14 про банкрутство ПАТ «Кагарлицький цукровий завод».

Відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство №911/531/14 було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 22.04.2014 р. за № 2897.

Як вбачається з матеріалів справи, грошове зобов'язання у відповідача щодо сплати позивачеві боргу у розмірі 36129,99 грн. виникло з дати підписання актів виконаних робіт, тобто з 08.11.2012 р. (до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача), у той час як строк сплати вказаної заборгованості настав з дати звернення позивача з вимогою про сплату заборгованості, а саме з 23.08.2014 р.

Судом встановлено, що позивач у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи №911/531/14 про банкрутство ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не звертався, що підтверджується ухвалою попереднього засідання господарського суду Київської області від 11.09.2014 р. у справі №911/531/14.

Враховуючи все вищевикладене, в силу приписів ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», позов ФОП Цекота В.М. до ПАТ"Кагарлицький цукровий завод про стягнення 38713,53 грн. з яких: 36129,99 грн. основного боргу; 2384,58 грн. індексу інфляції; 198,96 грн. 3% річних, залишається судом без задоволення.

Витрати про сплаті судового збору, у відповідності до частини п'ятої ст. 49 ГПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін