РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015Справа №910/10032/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
доСпільного Українсько-Латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю)
простягнення 46 847,16 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Гаврись Я.Б. - представник за довіреністю;
від відповідача:Новинський О.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" (надалі - ПАТ "Центренерго") звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Спільного Українсько-Латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (надалі - ТОВ "Хімімпекс") про стягнення витрат згідно з Договором про закупівлю (поставку) товарів №121/43 від 06.07.2012 р. в розмірі 46 847,16 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ "Центренерго" зазначає, що у період з липня по грудень 2012 р. відповідачем відповідно до залізничних накладних: №46546917, №46671798, №46908752, №45031887, №45093598, №45415098, №45439072, №46116703, №46205936, №46379624, №46724761, №46773297, №46836664, №46579934, №45415148, №46116570, №39524616, №46628194, №45414901, №45452505, №46105433, №46724811, №47769476 залізничним транспортом було поставлено позивачу продукцію - натрій гідроксид. Сторонами Договору було погоджено здійснення поставки на умовах поставки DDP, склад покупця, відповідно до Правил "Інкотермс 2000", згідно з якими продавець за власний рахунок зобов'язаний укласти договір перевезення товару до названого місця призначення та нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки. Позивач наголошує на тому, що за вищевказаними залізничними накладними розрахунок та оплата провізної плати при відправленні ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Карпатнафтохім" на адресу Вуглегірської ТЕС, Зміївської ТЕС та Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго", завантажених вагонів-цистерн, було здійснено без урахування плати за перевезення (повернення) порожніх вагонів-цистерн власнику, у зв'язку з чим ДП "Донецька залізниця", ДТГО "Південно-Західна залізниця" та СТГО "Південна Залізниця" стягнули з позивача плату за таке перевезення в загальному розмірі 46 847,16 грн., які в свою чергу відповідачем сплачені не були.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. порушено провадження у справі №10032/15, розгляд справи призначено на 29.05.2015 р.

25.05.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує вказуючи на те, що ним за власний рахунок укладено Договір перевезення товару до вказаного у Додатку №1 до Договору місця призначення та здійснено повну оплату поставки товару до моменту поставки товару, що підтверджує факт того, що продавець у повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо умов поставки DDP згідно правил "Інкотермс 2000". Крім того, списання коштів залізницею з особового рахунку позивача не відбувалось за наслідком невиконання відповідачем умов Договору поставки, а відбувалось виключно внаслідок дій самого позивача на підставі укладених між залізницею та територіальними підрозділами ПАТ "Центренерго" Договорів про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Також, відповідач наголошує на тому, що в його діях відсутній склад цивільного правопорушення, а тому відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Крім того, представником відповідача було подано клопотання про виклик начальника Харківської дирекції залізничних перевезень Південної Залізниці для надання пояснень, що мають значення для встановлення фактичних обставин справи та клопотання про витребування доказів.

28.05.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 29.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2015 р. у зв'язку із поданим відповідачем клопотанням, розгляд справи відкладено на 12.06.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 12.06.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 12.06.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 12.06.2015 р. судом було розглянуто клопотання відповідача про виклик начальника Харківської дирекції залізничних перевезень Південної Залізниці для надання пояснень, що мають значення для встановлення фактичних обставин справи, стосовно якого суд зазначає наступне.

Клопотання обґрунтоване необхідністю встановлення наявності між ПАТ "Центренерго" та СТГО "Південна Залізниця" правовідносин з надання Південною залізницею ПАТ "Центренерго" послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, а також проведення ПАТ "Центренерго" оплати наданих Південною залізницею послуг.

Відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів. Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

Господарський суд може скористатися правом, наданим йому статтею 30 ГПК, для виклику відповідного спеціаліста з метою участі його в судовому процесі, якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання роз'яснень (консультацій) спеціаліста з тих чи інших питань (п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Проте, суд дослідивши подане представником відповідача клопотання та матеріали справи встановив, що позивачем до матеріалів справи було додано всі необхідні для встановлення зазначених відповідачем обставин справи документи.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання відповідача про виклик начальника Харківської дирекції залізничних перевезень Південної Залізниці для надання пояснень, що мають значення для встановлення фактичних обставин справи.

Також судом було розглянуто клопотання відповідача про витребування доказів стосовно якого суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Частиною другою статті 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Суд визнав клопотання позивача щодо витребування доказів необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем до матеріалів позовної заяви було додано документи, які відповідач просить витребувати у позивача.

В судовому засіданні 12.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях на підставі статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець) та Спільним Українсько-Латвійським підприємством "Хімімпекс" Товариство з обмеженою відповідальністю (постачальник) було укладено Договір про закупівлю (поставку) товарів №121/43 (на?далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору (п. 1.1, 1.2 Договору).

За умовами п. 1.3 Договору найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в Додатку до договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору, в якому зазначається місце, строк та (термін) поставки продукції (п.п. 3.1., 3.2 Договору).

В Додатку №1 до Договору про закупівлю (поставку) товарів №121/6 від 07.03.2012 р. визначено, що загальна вартість продукції з ПДВ становить 4 335 552,00 грн.; умови розрахунків: протягом 30 банківських днів після підписання акту приймання-передачі продукції; постачальник здійснює поставку продукції залізницею на умовах поставки - DDP (Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС), відповідно до Правил "Інкотермс 2000"; строк поставки: протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця з можливістю дострокової поставки; строк дії договору до 31.12.2012 р.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (п. 12.1 Договору).

На виконання умов договору, в період з липня по грудень 2012 р., зі станцій відправлення Баглій Придніпровської залізниці та Рожнятов Львівської залізниці відповідачем на ім'я одержувача на адресу Вуглегірської ТЕС, Зміївської ТЕС, а також Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго", було відправлено залізничним транспортом товар (натрій гідроксид), що підтверджується залізничними накладними №46546917, №46671798, №46908752, №45031887, №45093598, №45415098, №45439072, №46116703, №46205936, №46379624, №46724761, №46773297, №46836664, №46579934, №45415148, №46116570, №39524616, №46628194, №45414901, №45452505, №46105433, №46724811, №47769476.

Відправлений відповідачем товар було отримано позивачем, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000392 від 13.08.2012 р., №РН-0000404 від 17.08.2012 р., №РН-0000419 від 24.08.2012 р., №РН-0000467 від 01.10.2012 р., №РН-0000472 від 01.10.2012 р., №РН-0000496 від 05.10.2012 р., №РН-0000498 від 08.10.2012 р., №РН-0000544 від 26.10.2012 р., №РН-0000548 від 27.10.2012 р., №РН-0000561 від 01.11.2012 р., №РН-0000591 від 10.11.2012 р., №РН-0000592 від 11.11.2012 р., №РН-0000595 від 14.11.2012 р., №РН-0000397 від 13.08.2012 р., №РН-0000510 від 08.10.2012 р., №РН-0000543 від 25.10.2012 р., №РН-0000380 від 03.08.2012 р., №РН-0000381 від 03.08.2012 р., №РН-0000396 від 11.08.2012 р., №РН-0000499 від 08.10.2012 р., №РН-0000500 від 08.10.2012 р., №РН-0000539 від 21.10.2012 р., №РН-0000593 від 12.11.2012 р., №РН-0000637 від 07.12.2012 р., а також актами приймання-передачі продукції: №3 від 13.08.2012 р., №6 від 17.08.2012 р., №7 від 24.08.2012 р., №8 від 01.10.2012 р., №9 від 01.10.2012 р., №10 від 05.10.2012 р., №11 від 08.10.2012 р., №17 від 26.10.2012 р., №18 від 27.10.2012 р., №19 від 01.11.2012 р., №20 від 10.11.2012 р., №21 від 11.11.2012 р., №23 від 14.11.2012 р., №5 від 13.08.2012 р., №14 від 08.10.2012 р., №15 від 25.10.2012 р., №1 від 03.08.2012 р., №2 від 03.08.2012 р., №4 від 14.08.2012 р., №13 від 08.10.2012 р., №12 від 08.10.2012 р., №16 від 25.10.2012 р., №22 від 12.11.2012 р. та №24 від 10.12.2012 р., які підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Як зазначає позивач, сторонами договору було погоджено здійснення поставки товару на умовах поставки DDP відповідно до Правил "Інкотермс 2000", згідно з якими відповідач за власний рахунок зобов'язався укласти договір перевезення товару до названого місця призначення та нести всі витрати, пов'язані з товаром до моменту здійснення його поставки.

Однак, відповідачем оплата провізної плати завантажених вагонів-цистерн на адресу Зміївської ТЕС, Трипільської ТЕС та Вуглегірської ТЕС позивача було здійснено без урахування плати за перевезення (повернення) порожніх вагонів-цистерн власникам - ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Карпатнафтохім", у зв'язку з чим позивач після вивантаження продукції, повернув власнику цистерни за залізничними накладними №44571156, №44643435, №44734432, №43155597, №43184316, №43310804, №43339043, №43626720, №43635622, №43699610, №43823061, №43836519, №43893569, №34594846, №32324097, №32580862, №49892656, №50440486, №53041083, №53068292, №53986428, №48830277 та №50279173, в яких відправником зазначено, відповідно, Зміївську ТЕС, Трипільську ТЕС та Вуглегірську ТЕС, а одержувачем ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Карпатнафтохім". За перевезення (повернення) порожніх цистерн до їх власника Вуглегірською ТЕС, Зміївською ТЕС та Трипільською ТЕС сплачено залізниці провізну плату у загальному розмірі 46 847,16 грн., які на думку позивача, повинні бути стягнуті з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма мітиться у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 4 ст. 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Пунктом 1.5 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 р. №201 визначено, що базисні умови поставки товарів (приймання-здавання виконаних робіт або послуг) визначаються відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів.

Суб'єкти господарської діяльності мають можливість укладати контракти, використовуючи при цьому Правила "ІНКОТЕРМС" в будь-якій редакції, узгодженої сторонами контракту.

Як зазначено вище, в Додатку №1 до Договору про закупівлю (поставку) товарів №121/43 від 06.07.2012 р. сторони погодили, що постачальник здійснює поставку продукції залізницею на умовах поставки - DDP (Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС), відповідно до Правил "Інкотермс 2000".

Термін DDP "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення.

За змістом п. а ст. А. 3 терміну DDP Правил "Інкотермс-2000" продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Якщо конкретної точки поставки не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати точку в межах названого місця призначення, яка найбільш задовольняє його цілям.

Продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б. 6, додатково до витрат, що випливають із статті А. 3 "а", нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А. 4. (ст. А6 терміну DDP Правил "Інкотермс-2000").

Таким чином, статтями А. 3., А. 6. терміну DDP Правил "Інкотермс-2000" на продавця покладений обов'язок за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення та додатково до витрат, що випливають із статті А. 3 "а", нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А. 4.

В той час, як згідно зі ст. В6 терміну DDP Правил "Інкотермс-2000" покупець зобов'язаний сплатити всі витрати, пов'язані з товаром, із моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А. 4, якою визначено, що продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

Отже, у розумінні ст. В.6 терміну DDP Правил "Інкотермс-2000" витрати пов'язані з товаром, які покладаються на покупця з моменту здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А. 4 є витрати, що пов'язані, зокрема, з розвантаженням товару та подальшого його транспортування.

Одночасно з цим, як вбачається з п. а ст. Б.3. розділу Б "Обов'язки покупця" терміну DDP Правил "Інкотермс-2000", у покупця відсутні зобов'язання з договору перевезення.

Статтею 1 Статуту залізниць України визначено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

Відтак, внаслідок укладення саме такого Договору залізничного перевезення у вищезазначених цистернах, які є власністю ПАТ "Хімдівізіон", ТОВ "ПКФ "Адекс", Запорізьке "Кремнійполімер", ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Ітек Транс", позивач став одержувачем вантажу, на якого нормами транспортного законодавства покладені відповідні обов'язки.

За приписами статті 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.99 р. за час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Таким чином, внаслідок здійснення відповідачем постачання продукції згідно із Договором №121/43 від 06.07.2012 р. у цистернах, які належать ПАТ "Хімдівізіон", ТОВ "ПКФ "Адекс", Запорізьке "Кремнійполімер", ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Ітек Транс", позивач змушений був відправити зазначені порожні цистерни їх власнику, за що сплатив залізниці тариф в загальному розмірі 46 847,16 грн.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Оскільки, спірним договором не передбачено обов'язку позивача по поверненню, порожніх цистерн їх власнику після вивантаження, так само не передбачено й умови про покладення на позивача витрат по сплаті залізничного тарифу за повернення порожніх цистерн. Грошове зобов'язання позивача, як покупця продукції, обмежується оплатою вартості одержаної продукції, отже, відповідно до умов договору продукція повинна була бути поставлена у цистернах, які належать залізниці, й порожні цистерни були б повернуті на станцію призначення без понесення додаткових витрат на їх повернення власнику.

Одним з правових наслідків порушення зобов'язання згідно статті 611 Цивільного кодексу України є відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ст. 623 Цивільного кодексу України).

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 р. у справі №2/121-30/118).

Отже, з урахуванням наявних матеріалів справи та вищенаведених норм законодавства, позивачем доведено причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору про закупівлю (поставку) товарів №121/43 від 06.07.2012 р. щодо поставки товару та понесеними позивачем збитками за транспортування порожніх цистерн після вивантаження власнику у розмірі 46 847,16 грн. При цьому, відповідачем не вжито заходів по зменшенню збитків, в той час, як своєчасне повернення порожніх цистерн позивачем мінімалізувало додаткові витрати по їх зберіганню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2015 у справі №910/15966/14.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми, а його доводи щодо того, що за відсутності банківських виписок з особового рахунку позивача, неможливо встановити факт понесення ним витрат на транспортування порожніх цистерн після вивантаження власнику, спростовується наступним.

Так, відповідно до п. 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення.

Пунктом 1.8 даних Правил встановлено, що отримана залізницею при відправленні сума платежів указується цифрами у відповідних графах комплекту перевізних документів.

Розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг (п. 2.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 2.6 зазначених Правил розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Положеннями п. 2.7 Правил визначено, що на кожного платника розрахунковий підрозділ складає перелік документів, які включені до розрахунку за звітну добу щодо відправлення, видачі вантажів і додаткових зборів у двох примірниках. Перший примірник переліку після прийняття вантажу до перевезення (або видачі) надається платнику через залізничну станцію. Другий примірник переліку залишається в справах розрахункового підрозділу. Сплата додаткових провізних платежів, зборів та штрафів, які виникли при перевезенні або на станції призначення, провадиться в такому самому порядку через розрахунковий підрозділ незалежно від терміну видачі вантажу станцією.

Після закінчення звітного місяця розрахунковий підрозділ видає платнику виписку з особового рахунку (п. 2.8 Правил розрахунків за перевезення вантажів).

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644 визначені Пояснення щодо заповнення накладної, відповідно до граф 31, 34 яких: відомості щодо провізної плати заповнюється в накладній залізницею та відомості "Усього сума платежів цифрами та прописом, сплачена відправником" заповнюється в накладній залізницею.

За таких обставин, належними і допустимими доказами здійснення перевезення (повернення) порожніх цистерн власникам ПАТ "Хімдівізіон", ТОВ "ПКФ "Адекс", Запорізьке "Кремнійполімер", ПАТ "Дніпроазот" та ТОВ "Ітек Транс" Донецькою, Південною і Південно-Західною залізницями та списання останніми з особових рахунків Зміївської ТЕС, Трипільської ТЕС та Вуглегірської ТЕС позивача провізної плати за дане перевезення у загальному розмірі 46 847,16 грн., є: накладні №44571156, №44643435, №44734432, №43155597, №43184316, №43310804, №43339043, №43626720, №43635622, №43699610, №43823061, №43836519, №43893569, №34594846, №32324097, №32580862, №49892656, №50440486, №53041083, №53068292, №53986428, №48830277, №50279173 з підтверджуючою у них інформацією, зокрема, графи 31, 34; довідки про рух коштів а також акти здачі-приймання виконаних робіт, що наявні в матеріалах справи.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судових витрат у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Спільного Українсько-Латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-А; ідентифікаційний код 14345702) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 22927045) 46 847 (сорок шість тисяч вісімсот сорок сім) грн. 16 коп. витрат за транспортування порожніх цистерн та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 17.06.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко