КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа№ Б22/144-10/8

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю представників:

від ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" : Розпаченюк А.С. (довіреність б/н від 20.03.2015);

від приватного підприємства "ВАУ-11": Дишлюк О.О. (довіреність б/н від 06.02.2015);

від приватного підприємства «Лотан-3»: Головко О.І. (довіреність б/н від 06.02.2015);

від приватного підприємства «Бестмент-Сервіс»: Головко О.І. (довіреність б/н від 05.01.2015);

від публічного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»: Гаврилюк О.О. (довіреність від 26.03.2015 №254);

від товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті фінанс»: Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

приватного підприємства "ВАУ-11"

на ухвалу господарського суду Київської області від 19.03.2015

у справі № Б22/144-10/8 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №Б22/144-10/8 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 26.07.2010 за заявою голови ліквідаційної комісії боржника з урахуванням особливостей, передбачених статтею 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство).

Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою господарського суду Київської області від 18.08.2010, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Степанова Є.В.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2010 постанову про визнання боржника банкрутом в частині призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степанова Є.В. скасовано з переданням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, зобов'язано арбітражного керуючого Степанова Є.В. виконувати обов'язки ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" до призначення у справі нового ліквідатора в порядку, передбаченому Законом про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2011, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ковальчука М.М., продовжено строк ліквідаційної процедури у справі до 18.10.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.11.2011, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Янчука О.М., строк ліквідаційної процедури банкрута продовжено до 18.01.2012, а ухвалою місцевого господарського суду від 15.06.2012- до 18.07.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2012, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, усунуто арбітражного керуючого Янчука О.М. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Мегерю А.В.

В подальшому строк ліквідаційної процедури у справі неодноразово продовжувався ухвалами місцевого господарського суду.

04.03.2014 до господарського суду надійшла заява ліквідатора боржника Мегері Артура Валерійовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель виробничо-складської бази від 27.12.2011, укладеного товариством з обмеженою відповідальністю "Плазма" в особі арбітражного керуючого Янчука О.М., який на дату вчинення спірного правочину виконував обов'язки ліквідатора банкрута, та приватним підприємством "ВАУ-11", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №7577, з посиланням на порушення вимог частини 10 статті 17, статті 25 Закону про банкрутство, із зазначенням того, що попереднім ліквідатором боржника Янчуком О.М. було порушено порядок реалізації майна боржника в ході ліквідаційної процедури, виставлено на продаж та продано за заниженою вартістю заставне майно боржника до фактичного розгляду у справі про банкрутство вимог публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" - іпотекодержателя спірного майна, продаж якого відбувся без відома та узгодження із заставодержателем умов продажу предмета іпотеки, внаслідок чого боржнику завдано збитків, а вимоги його кредиторів залишились незадоволеними на значну суму.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.03.2014, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2014, у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" в особі ліквідатора Мегері А.В. про визнання договору недійсним відмовлено. Ухвалу мотивовано недоведенністю заявником обставин неповідомлення банку про продаж його майна в ході ліквідаційної процедури, також судом спростовано докази заявника про завдання боржнику збитків внаслідок продажу спірного майна в ході ліквідаційної процедури.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2014 та ухвалу господарського суду Київської області від 24.03.2014 скасовано, справу в частині розгляду заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель виробничо-складської бази від 27.12.2011 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Касаційний суд у постанові від 09.12.2014, посилаючись на норми статей частини 1 статті 25, частини 10 статті 17 Закону про банкрутство, зазначив, що досліджуючи спірний договір на предмет того, чи завдає він збитків боржнику, судам належало дати оцінку не тільки обставинам експертної оцінки майна боржника на момент його продажу з аукціону, а дослідити які дії були здійснені ліквідатором в ході ліквідаційною процедури, чи було сформовано ним пасив боржника на момент проведення реалізації спірного майна, чи було здійснено інвентаризацію майна боржника, оскільки зазначені дії є такими, що передують реалізації активів боржника в ході проведення ліквідаційної процедури та гарантують кредиторам, чиї вимоги визнані та включені до реєстру вимог кредиторів, дотримання їх колективних прав та інтересів в ході здійснення процедури ліквідації, зокрема, формування комітету кредиторів та прийняття на його засіданнях рішень про визначення порядку реалізації майна боржника, що не обмежується для кредиторів в ході здійснення провадження у справі з особливостями відповідно статті 51 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

За змістом оскаржуваних судових рішень не вбачається дослідження обставин завдання збитків боржнику передчасною реалізацію його майна в контексті недотримання ліквідатором боржника Янчуком О.М. визначеної Законом про банкрутство послідовності дій ліквідатора з метою забезпечення балансу інтересів боржника та кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство, не дано оцінки тим обставинам, що Янчук О.М. був усунений ухвалою суду від 02.07.2012 року від виконання повноважень ліквідатора за неналежне проведення ліквідаційної процедури.

Судами встановлено, що експертна вартість майна станом на 27.11.2011 ї згідно висновків експерта становила понад 13 млн. грн., а станом на 30.04.2013 ї зросла більш як у 2 рази та становила понад 30 млн. грн. Відтак, здійснивши реалізацію спірного об'єкта нерухомості після формування пасиву боржника (розгляду спірних вимог кредиторів та включення їх до реєстру вимог кредиторів), ліквідатор боржника міг би отримати суму у 2 рази більшу, ніж за яку було продано зазначене майно за оспорюваним договором. Зазначеним обставинам суди першої та апеляційної інстанцій не дали жодної оцінки.

Також, колегія суддів касаційного суду зазначила про те, що судами не було перевірено доводів публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про те, що жодного повідомлення про реалізацію заставного майна ліквідатором Янчуком О.М. в порядку, визначеному частиною 5 статті 3-1 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, йому не направлялося, а згідно рекомендованого поштового відправлення №821 від 23.12.2011 йому надійшов лист ліквідатора про часткове визнання його вимог від 23.12.2011. Отже, суди не позбавлені можливості зобов'язати банк, як учасника у справі про банкрутство, надати для огляду в судовому засіданні всі отримані ним листи від ліквідатора Янчука О.М. та перевірити таким чином дотримання ним процедури повідомлення кредитора-заставодержателя про реалізацію його майна в ході здійснення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського Київської області від 19.03.2015 у справі № Б22/144-10/8 заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" арбітражного керуючого Мегері А.В. задоволено;

визнано недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель виробничо-складської бази від 27.12.2011, укладений товариством з обмеженою відповідальністю "Плазма" в особі арбітражного керуючого Янчука О.М. та приватним підприємством "ВАУ-11", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 7577.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, приватне підприємство "ВАУ-11" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану, заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" про визнання договору недійсним залишити без задоволення.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом частини 10 статті 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник приватного підприємства "ВАУ-11" апеляційну скаргу підтримав.

Представники ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма", приватного підприємства «Лотан-3», приватного підприємства «Бестмент-Сервіс», публічного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті фінанс» висловилися за відхилення апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною першою статті 25 Закону про банкрутство до повноважень ліквідатора віднесено подання до господарського суду у справі про банкрутство заяв про визнання недійсними угод боржника з підстав, передбачених частиною 10 статті 17 цього Закону, зокрема, на стадії ліквідаційної процедури.

Згідно частини десятої статті 17 Закону про банкрутство до цих підстав віднесено випадки, коли виконання договору завдає збитків боржнику; договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними матеріалами справи, майно товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" було виставлено на продаж та реалізовано на підставі спірного договору за ціною 13 324 370 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2013 у справі № 7/101-12, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2013, визнано недійсними результати аукціону, проведеного товарною біржею "Іннекс" з продажу майна товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" згідно протоколу аукціону № 1 від 27.12.2011, визнано недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель виробничо-складської бази, зобов'язано приватне підприємтсво "Вау-11" повернути нерухоме майно та визнано право власності на комплекс будівель виробничо-складської бази за товариством з обмеженою відповідальністю "Плазма".

На підставі зазначеного рішення суду 25.04.2013 ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" складено інвентаризаційний опис № 1 основних засобів та матеріальних цінностей банкрута, до якого включено комплекс будівель виробничо-складської бази (Київська обл., Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, вул. Леніна, буд. 121.

08.07.2013 зазначене нерухоме майно було реалізоване на аукціоні, проведеному товариством з оюмеженою відповідальністю "Центр реалізації проблемних активів" та оформленому протоколом № 08/08-13/1, за ціною 30 865 686,86 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 13.08.2013.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2013 вищезазначені рішення господарського суду Київської області від 24.01.2013 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2013 у справі № 7/101-12 в частині задоволення позовних вимог було скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З наведених підстав та з урахуванням тої обставини, що за договором купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 13.08.2013 майно боржника було реалізоване за ціною 30 865 686,86 грн., що значно більше ціни цього ж майна за договором купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 27.12.2011, яка складає 13 324 370 грн., місцевий господарський суд дійшов обгрутнованого висновку про те, що тим самим боржнику та кредиторам завдаються збитки на загальну суму 17 235 716 грн.

Також місцевим господарським судом правильно вставнолено, що вартість майна боржника, відчуженого за спірним договором на аукціоні, є заниженою порівняно з узгодженою оціночною вартістю цього ж майна як предмета іпотеки за договором іпотеки, укладеним 29.12.2008 публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" з боржником з метою забезпечення виконання зобов'язань товариством з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" за кредитним договором від 29.07.2008 № 7/К-2008, зобов'язань товариством з обмеженою відповідальністю "Домотехніка-Дистриб'юшн" за кредитним договором від 29.07.2008 № 8/К-2008 та зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма" за кредитним договором від 29.07.2008 № 9/К-2008 (згідно пункту 1.5 цього договру вартість предмету іпотеки складає 132 797 000 грн).

До того ж, при укладенні спірного договору, ліквідатор боржника всупереч пункту 3.1 названого договору іпотеки від 29.12.2008, частини четвертої статті 3-1 Закону не повідомив публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" та не одержав від нього письмову згоду щодо продажу предмету іпотеки.

З наведених підстав та з урахуванням тих обставин, що ліквідатором боржника не дотримано послідовності дій у ліквідаційній процедурі, оскільки станом на дату продажу майна не було сформовано пасив боржника, не подано суду документів, які підтверджують проведення інвентаризації майна боржника (звіт про хід ліквідаційної процедури), місцевий господарський суд визнав передчасними реалізацію майна боржника у даній справі і укладення спірного договору від 27.12.2011 та дійшов висновку про те, що у разі дотримання ліквідатором банкрута - арбітражним керуючим Янчуком О.М. послідовності дій у ході здійснення своїх повноважень реалізація спірного майна мала відбутися за ціною більшою ніж у два рази (підтвердженням чого є договір купівлі-продажу від 13.08.2013).

За таких обставин, місцевий господарський суд згідно оскарженої ухвали від 19.03.2015 обґрунтовано задовольнив заяву ліквідатора та визнав недійсним зазначений договір.

Доводи скаржника не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

З урахуванням встановлених обставин справи, аналізуючи положення чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд доходить висновку про те, що порушення норм матеріального і процесуального права, які могли призвести до скасування оскарженої ухвали відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для її скасування, оскільки скаржником не доведено неправомірність винесення оскарженої ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "ВАУ-11" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 19.03.2015 у справі № Б22/144-10/8 залишити без змін.

Справу № Б22/144-10/8 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко