КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа№ 910/28919/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. у справі № 910/28919/14 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4»

про стягнення боргу та штрафних санкцій

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко О.М. (довіреність № 324 від 31.03.2015р.);

від відповідача (скаржник): Семенюк М.І. - голова ЖБК

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», вирішено стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» заборгованість у розмірі 123 345, 70 грн., пеню у розмірі 234, 50 грн., 3% річних у розмірі 5 093, 76 грн., інфляційних втрат у розмірі 14 914, 20 грн., судового збору у розмірі 2 995, 11 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» у якій, скаржник просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. по справі № 910/28919/14 і залишити позов ПАТ «АК «Київводоканал» без розгляду повністю.

За твердженнями апелянта, суд не надав оцінку доказам позивача та відповідача, які мають значення по справі, а при винесенні рішення про стягнення заборгованості керувався сфальсифікованими даними ПАТ АК «Київводоканалу», які не можуть бути доказами.

В апеляційній скарзі відповідачем робиться висновок, що загальна сума умисного завищення позивачем заборгованості ЖБК «Харчовик-4» перед ПАТ АК «Київводоканал» складає 98 019, 83 грн. (52 000 грн. + 16 265, 25 грн. + 15 596, 40 грн. + 4 636, 98 грн. + 9 532, 20 грн.) і по цій причині рішення винесене 10.03.2015р. господарським судом на підставі наданих позивачем доказів, підлягає відміні, а позов позивача до ЖБК «Харчовик-4» - залишенню без задоволення.

Позивачем суду апеляційної інстанції подані заперечення на апеляційну скаргу у яких відхиляються доводи апеляційної скарги з посиланням на вірне встановлення обставин справи судом першої інстанції.

За розглядом матеріалів справи, при дослідженні наявних доказів, враховуючи доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, судом відзначається про відсутність підстав для скасування судового рішення при врахуванні наступного.

Згідно з договором № 03718/4-04, що укладений між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та Житлово-будівельним кооперативом «Харчовик-4» від 13.02.2004р., постачальник (позивач у справі) зобов'язувався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент (відповідач у справі) зобов'язувався розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. № 65 (п. 1 договору).

Спір переданий на розгляд суду у даній справі виник внаслідок наявної заборгованості відповідача за вказаним договором в сумі 148 028, 72 грн., що несплачена за спожиті з 01.11.2011р. по 30.06.2014р. послуги з постачання води та приймання стічних вод. До стягнення з відповідача заявлено також суму нарахованих за прострочення сплати боргу інфляційних збитків в розмірі 17 767, 32 грн., 3% річних в розмірі 6 003, 44 грн., пені - 392, 88 грн. та штрафу в розмірі 7 401, 44 грн..

Облік води, порядок розрахунків та вартість послуг визначено договором у розділі 3, та зокрема, згідно з п. 3.1 кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водо лічильників, зареєстрованих постачальником…

Розшифровки рахунків по споживанню води в періоді з 01.11.2011р. по 30.06.2014р., а також акти про зняття показників з приладів обліку, платіжні вимоги-доручення на оплату послуг з водопостачання, залучені до матеріалів справи і ними підтверджується факт виконання договору у вказаному періоді.

Згідно п. 3.4 договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

Згідно п. 7.1. договору, цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Доказів розірвання договору, припинення договірних відносин в періоді щодо якого розглядається спір, суду не представлено.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням суду першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву (по сумі стягнення 24 683, 02 грн.), оскільки умови договору укладеного між сторонами передбачають постачання позивачем відповідачу питної води, і не містять зобов'язань відповідача оплачувати вартість води, яка буде постачатись йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його обліку, у вигляді гарячої води, а матеріали справи не містять належних доказів наявності на балансі відповідача теплових пунктів або котелень.

Під час розгляду справи № 52/526 за вимогами позивача щодо стягнення боргу по договору за минулий період, встановлено, що на балансі відповідача теплові пункти, з яких йому здійснюється постачання гарячої води, не перебувають, вони належать АЕК «Київенерго» (бойлерна № 52 що розташована за адресою пр-т Ватутіна 26-Б перебуває на балансі ПАТ «Київенерго»).

У постанові Вищого господарського суду України у вказаній справі від 29.05.2012р. зазначено, що договором № 03718/4-04 на послуги водопостачання та водовідведення, укладеним сторонами у даній справі від 13.02.2004 року, не передбачено надання послуг щодо постачання та відведення питної води, що використовується на підігрів гарячої води (за даним договором не зареєстровано лічильник, який обліковує воду, що йде на підігрів). Інших договорів, які б регулювали відносини між сторонами позивач не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2011р., постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2012р. у вказаній справі залишені без змін Вищим господарським судом України постановою від 29.05.2012р. (що можливо перевірити у єдиному державному реєстрі судових рішень), а в силу положень ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені під час розгляду зазначеної справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

При вирішенні даного спору, позивачем, аналогічно не представлено суду відповідних угод укладених між сторонами до вказаного договору, а рішенням суду першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення нарахованих ним сум по договору № 03718/4-04 від 13.02.2004р. в частині вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву.

Доводи апелянта про те, що при винесенні рішення по справі № 910/28919/14 суддя не досліджувала дії ПАТ «АК «Київводоканалу», причин зміни умов договору № 03718/4-04 від 13.02.2004р. без погодження з відповідачем в частині виділення з договору стоків гарячої води та нарахувань стоків гарячої води по коду по якому відсутні договірні відносини сторін, відхиляюся апеляційним господарським судом, оскільки такі не свідчать про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи чи про порушення або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції надано належну оцінку розрахунку заборгованості відповідача, та враховано, що сума боргу у розмірі 24 683, 02 грн. за послуги постачання води, що використовується для приготування гарячої води, обліковується за кодом № 4-51201.

Окрім того, за вказаним кодом № 4-51201 здійснюється, також, і облік стоків гарячої води, заборгованість згідно наданого розрахунку за які складає 18 789, 85 грн..

Система обліку наданих послуг з водопостачання та водовідведення із присвоєнням відповідних кодів запроваджена позивачем для правильного відображення бухгалтерського і податкового обліку наданих послуг, складання актів звірки та не є предметом домовленості сторін договору.

Зміни умов договору № 03718/4-04 від 13.02.2004р. без погодження з відповідачем в частині виділення з договору стоків гарячої води та нарахувань стоків гарячої води не мало місця, доводи апелянта в цій частині є безпідставними, оскільки приймання стічних вод врегульовано умовами договору № 03718/4-04 від 13.02.2004р., де у п. 3.3 зазначено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 визнано таким, що втратив чинність наказ Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року №65 (п.3), затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (п.1).

Пунктом 3.1 вказаних Правил визначено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Згідно пункту 5.1 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002р., згідно з п. 2.1 правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

За визначенням термінів у п. 1.4 вказаних Правил стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території підприємства (з урахуванням субабонентів).

Таким чином, стічні води не розподіляються в залежності від їх походження (чи то стоки холодної води, чи то стоки гарячої води), відповідно вирішення спору у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості по стокам гарячої води в розмірі 18 789, 85 грн., облік якої здійснювався за кодом № 4-51201 відповідає умовам договору сторін (п. 3.3, 3.4).

Згідно з п.3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопо стачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мініс терства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008р., суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів, фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

З наведених норм вбачається, що чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією). Постачання холодної води для приготування гарячої є окремою послугою, що повинна, в якості сировини, надаватись підприємству, яке має можливість та безпосередньо виробляє гарячу воду.

В свою чергу, у частині третій вказаного пункту 3.13 Правил (№ 190 від 27.06.2008р.) зазначено, що обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

За наведених обставин не приймаються судом доводи скаржника про самочинне зарахування позивачем сплачених коштів по сумі 4 636, 91 грн. за кодом № 4-51201 за яким відсутні відносини сторін, оскільки за вказаним кодом ПАТ АК «Київводоканал» здійснювався, зокрема, і облік стоків, що утворились при використанні гарячої води.

Проведення перерахунків, в тому числі, як те зазначено у листі розрахункового департаменту ПАТ «АК «Київводоканал» за вих. № 08/3358 від 03.03.2012р. (аркуш справи 209-210) який отриманий відповідачем, підтверджено розгорнутим розрахунком заборгованості (аркуш справи 16-20), де у колонці 11 відображені суми із від'ємним значенням, внаслідок чого зменшувалась сума нарахування у відповідному періоді.

У вказаному листі, також міститься інформація про те, що об'єм холодної води, яка використовується для приготування гарячої води рахується за середньодобовою витратою, а потім розподіляється у відсотковому відношенні між споживачами з врахуванням кількості мешканців житлових будинків, а нарахування за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення холодної води для приготування гарячої, в тому числі по житловому будинку за адресою: пр-т. Ватутіна 26 (ЖБК «Харчовик-4» проводились за показами водолічильника MWN-NK-80 № 05054941, який встановлено в центральному тепловому пункті, балансоутримувачем якого є ПАТ «Київенерго».

Актами про зняття показань з приладу обліку по ор 4-353-33 з листопада 2012р. (аркуш справи 64-69) підтверджено здійснення нарахування об'ємів питної води для потреб гарячого водопостачання відповідно до показників приладу обліку типу WPH-ZF-80 № 080001705 (особовий рахунок 353-33), який встановлений на водопровідному вводі до водопідігрівача, що знаходиться за адресою пр-т. Ватутіна 26-Б, та оскільки від вказаного бойлера одночасно споживали питну воду для потреб гарячого водопостачання житлові будинки інших абонентів, то подальший розподіл об'єму нарахування питної води для потреб гарячого водопостачання для ЖБК «Харчовик-4» здійснювався в процентному співвідношенні до кількості мешканців у кожному житловому будинку.

За рішенням Розрахункового департаменту ПАТ АК «Київводоканал» з квітня 2012р. нарахування житлово-експлуатаційним організаціям, в тому числі ЖБК «Харчовик-4», за питну воду, яка була використана ними для потреб гарячого водопостачання та відповідний об'єм стоків здійснюється згідно інформації щодо обсягів холодної води на підігрів, виставленої мешканцям м. Києва за даними житлових організацій (копії відомостей КП «ГІОЦ» надані до справи, аркуш справи 168-173).

Таким чином, доводи скаржника про неправомірне ведення обліку споживання по коду № 4-51201 не є підтвердженими.

Заперечення апелянта з приводу невірного обліку води за показниками лічильника, згідно даних якого визначався об'єм споживання води по коду 4-1201 судом не приймаються, оскільки до матеріалів справи залучено наряд № 79 від 03.02.2015р. про заміну лічильника WPDynam-50 № 9856585 від 13.02.2012р. який був у справному стані.

Не підтверджується матеріалами справи і твердження відповідача про умисне завищення позивачем сум заборгованості, оскільки про врахування в обліку позивачем оплат про які зазначає апелянт, зокрема 52 000 грн. (травень 2012р. - 2 000 грн., липень 2012р. - березень 2013р. по 3 000 грн., травень 2013р. - 3000 грн., червень 2013р. - 4 000 грн., липень 2013р. - 2 000 грн., вересень 2013р. - 4 000 грн., жовтень 2013р. - 3 000 грн., листопад 2013р. - 4 000 грн., грудень 2013р. - 3000 грн.) свідчить наданий Розрахунковим департаментом ПАТ «АК «Київводоканал» реєстр надходження грошових коштів від ЖБК Харчовик-4 за період з 01.11.2011р. по 30.06.2014р. (аркуш справи 175), а дані про їх зарахування в рахунок погашення боргу за попередній період відображені у наданому до справи розрахунку суми заборгованості (аркуш справи 16-20, колонка 10, зарахування сплачених коштів в розмірі 67 941, 53 грн. здійснено по коду 4-1201).

Зазначене повністю відповідає умовам договору сторін, де у п. 3.6 погоджено, що в разі утворення заборгованості за надані послуги, всі кошти, що надходять від абонента, першочергово зараховуються в погашення боргу.

Заборгованість минулого періоду не є предметом позовних вимог у даній справі, вирішення відповідного спору між сторонами, в тому числі, в судовому порядку не заперечується відповідачем, а невідображення зазначених сум у зведеному акті звірки розрахунків мало місце саме через неврахування вказаних оплат у періоді, за який проводилась звірка.

Наявність заборгованості за постачання холодної води та прийняття стічних вод холодної води у розмірі 104 555, 85 грн. та за прийняття стічних вод після використання холодної води, що йде на підігрів, у розмірі 18 789, 85 грн., щодо стягнення якої судом першої інстанції прийнято рішення у справі підтверджена складеним розрахунком, розшифровками рахунків по споживанню води в періоді з 01.11.2011р. по 30.06.2014р., актами про зняття показників з приладів обліку, платіжними вимогами-дорученнями на оплату послуг з водопостачання та умовами договору щодо здійснення оплати наданих послуг.

Акт звірки не є первинним документом, що підтверджує наявність чи відсутність зобов'язань, а є тільки документом за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відповідно посилання скаржника на його фальсифікацію через відсутність в ньому відповідних даних (зокрема про зарахування оплат в рахунок погашення заборгованості іншого періоду, про здійснені перерахунки тощо) не спростовують вимог заявленого позову, оскільки акт звірки не є доказом на підставі якого судом першої інстанції приймалось рішення у справі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Відповідальність у вигляді сплати пені та штрафу передбачена договором № 03718/4-04 від 13.02.2004р., зокрема, у відповідності до п. 4.1. договору сторонами встановлено, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився сплатити (пункт 4.1. договору); за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу (пункт 4.2 договору).

З огляду на наявність прострочення у сплаті наданих послуг згідно договору від 13.02.2004р., судом правомірно задоволені вимоги позивача про стягнення суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті послуг з постачання холодної води та прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води та води, що йде на підігрів підлягають задоволенню у розмірі 234, 50 грн. (111, 19 грн. - за несвоєчасну оплату послуг з постачання холодної води та прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, 123, 31 грн. - за несвоєчасну оплату послуг з прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, що йде на підігрів) та 5% штрафу - у розмірі 6 167, 29 грн..

Питання щодо одночасного стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені було предметом розгляду у Верховному Суді України - рішення від 27.04.2012р. у справі (12/041) 06/5026/1052/2011, рішення від 09.04.2012р. у справі (12/039) № 20/246-08.

Положеннями статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційних втрат у відношенні сум заборгованості, судом першої інстанції обґрунтовано визнано вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково:

- в розмірі 5 093, 76 грн. - 3% річних (4 466, 50 грн. - за прострочення оплати послуг з постачання холодної води та прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, 627, 26 грн. - за прострочення в оплаті послуг з прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, що йде на підігрів),

- у розмірі 14 914, 20 грн. - інфляційних втрат (12 821, 62 грн. - за прострочення оплати послуг з постачання холодної води та прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, 2 092, 58 грн. - за прострочення в оплаті послуг з прийняття стічних вод, що утворились після використання холодної води, що йде на підігрів) нараховані за період заборгованості з листопада 2011 року по червень 2014 року.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» та скасування рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2015 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. у справі № 910/28919/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/28919/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Р.І. Самсін

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала