ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 916/447/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів:Бакуліної С.В., Глос О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 30.04.2015
у справі№ 916/447/15-г господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Софоклеус і партнери Консалтінг"
до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"
пророзірвання договору та стягнення 1 629 941, 02 грн.,

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Овдієнко А.М. - дов. № б/н від 29.01.15;

від відповідача: Шеламов І.С. - дов. № 11 від 06.01.15;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.03.2015 у справі № 916/447/15-г (суддя Никифорчук М.І.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 (судді: Колоколов С.І., Разюк Г.П., Петров М.С.), позов ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" задоволено повністю; договір № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, укладений між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг", додаткову угоду № 1 від 06.07.2012 до договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012 та додаткову угоду № 2 від 20.12.2013 до договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, що укладені між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг", розірвано; стягнуто з ПАТ "Марфін Банк" на користь ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" заборгованість у розмірі 1 629 941,02 грн. за договором № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, яка складається з суми заборгованості з оплати послуг у розмірі 1 320 376,09 грн., неустойки у розмірі 305 006, 92 грн. і 3 процентів річних у розмірі 4 558, 01 грн., нарахованих за прострочення виплати винагороди за договором № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк" просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 18.03.2015 у справі № 916/447/15-г і постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.04.2014 у цій справі в повному обсязі і постановити нове рішення у справі про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" до ПАТ " Марфін Банк", посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, тому що позивачем не надано доказів наявності передбачених договором підстав для виникнення у відповідача обов'язку сплатити грошові кошти позивачу, оскільки: по-перше, матеріали справи не містять доказів передачі позивачем відповідачу належним чином оформленого судового рішення на користь відповідача, що набрало законної сили, або отримання вказаного рішення відповідачем безпосередньо в суді; по-друге, позивачем не подано доказів фактичного отримання відповідачем коштів, що підлягають стягненню на підставі рішення господарського суду, або прийняття майна на баланс банку, як передбачено у п. 2.2 додаткової угоди № 1 від 06.07.2012 (про застосування положень якого сторони домовилися у п. 1.1 додаткової угоди № 2 від 20.12.2013). Крім того, скаржник послався на відсутність доказів виконання позивачем своїх зобов'язань за договором про надання юридичної допомоги, зокрема, доказів участі представників позивача у судових справах, на які останній посилається в обгрунтування позовних вимог.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

06.07.2012 між ПАТ "Марфін Банк" (клієнт) та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" (виконавець) укладено договір про надання юридичної допомоги № 654, відповідно до п. 1 якого предмет договору складають платні юридичні послуги, що надаються виконавцем клієнту на умовах, наведених у договорі.

Згідно з п. 1.2. договору клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати в порядку та на умовах, визначених даним договором, наступні види юридичних послуг щодо: захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування, перед громадянами та юридичними особами, а також в загальних та господарських судах, державній виконавчій службі тощо; надання клієнту консультацій з питань цивільного, господарського, податкового та інших галузей законодавства України; підготовки правових висновків з питань, що відносяться до зазначених вище галузей законодавства України; підготовки різного виду процесуальних та інших документів, необхідних для ефективного виконання замовлення клієнта.

Відповідно до п. 1.4 договору взаємовідносини сторін цього договору стосовно надання конкретного виду послуги та/чи виконання конкретного об'єму роботи, строки такого виконання, ціна та порядок оплати визначаються сторонами в додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили, що виконавець приймає на себе зобов'язання з надання наступної юридичної допомоги: представляє інтереси клієнта з питань повернення дебіторської заборгованості, що обліковується на балансі клієнта з метою захисту його інтересів в межах цього договору (п. 2.1.1); представляє, у встановленому законом порядку, інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, третейських судах, державній виконавчій службі, а також в інших органах державної влади, місцевого самоврядування, перед громадянами та юридичними особами під час захисту інтересів клієнта до повного повернення йому дебіторської заборгованості за предметом цього договору (п. 2.1.2); готує відповідні процесуальні документи та інші документи, надає усні та письмові консультації та висновки з юридичних питань, інші консультації з питань за запитом клієнта в рамках предмету даного договору та надає клієнту інформацію, в якій він зацікавлений, в межах цього договору (п. 2.1.3); надає щомісячний звіт клієнту або на вимогу клієнта, надає оперативну інформацію у вигляді електронних повідомлень за кожною подією, що відбувається з додаванням документів у справі у межах цього договору (п. 2.1.4).

Згідно з п. 3.1 договору клієнт приймає на себе наступні зобов'язання: видати виконавцеві довіреності на осіб, що є співробітниками виконавця і будуть представляти інтереси клієнта в межах цього договору (п. 3.1.3); своєчасно здійснювати розрахунки з виконавцем, в тому числі за додатково надані послуги, відповідно до положень цього договору (п. 3.1.4); додержуватися умов цього договору (п. 3.1.6).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки з виконавцем за надані послуги здійснюються за наступними умовами: коли сторони обумовили заздалегідь розмір оплати за послуги, що надаватимуться - сплата здійснюється в порядку, який сторони встановили для такого випадку шляхом укладення додаткової угоди до даного договору (п. 4.1.1); оплата здійснюється поетапно на підставі рахунків виконавця (п. 4.1.2).

Пунктом. 4.4 договору сторони обумовили, що клієнт не вправі відмовитися від сплати вартості наданих юридичних послуг, вартості витрат та винагороди виконавця.

Згідно з п. 4.5 договору клієнт достроково сплачує виконавцеві суму винагороди в розмірі 2,5% від загальної суми, визначеної сторонами у додаткових угодах до цього договору, у разі дострокової односторонньої відмови від послуг виконавця та/або відмови клієнта оплачувати юридичні послуги та витрати виконавця; зазначений розмір винагороди підлягає сплаті на рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з моменту виникнення обставин, зазначених в п. 4.5. цього договору.

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3 років з моменту його укладення.

Згідно з п. 7.2 договору будь-яка із сторін впарві припинити дію даного договору, письмово попередивши про свої наміри іншу сторону не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати розірвання цього договору, а також шляхом укладання відповідної додаткової угоди щодо його розірвання.

06.07.2012 між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" укладено додаткову угоду № 1 до договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, відповідно до п. 1.1 якої на виконання п.п. 1.1 - 1.4 договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012 виконавець надає клієнту наступні види послуг: з представлення інтересів останнього в органах виконавчої служби України з приводу порушення виконавчого провадження на виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 42/367 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 76/К від 27.09.2005, який було укладено між ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 є ПАТ "Марфін Банк" та ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1"; розмір заборгованості дебітора перед клієнтом за зазначеним в цьому пункті кредитним договором становить 12 200 277, 12 грн. з урахуванням процентів (п. 1.1); з представництва інтересів клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед громадянами та юридичними особами, а також в загальних та господарських судах, державній виконавчій службі тощо в справі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки, укладеного між клієнтом та гр-ою. ОСОБА_7 28.09.2005 в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 76/К від 27.09.2005, який було укладено між ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 є ПАТ "Марфін Банк", та ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно з п. 2.1 додаткової угоди № 1 загальна вартість послуг виконавця (гонорар) за виконання завдань, зазначених у п.1.1. цієї додаткової угоди становить: 7,2% за результатами виконавчої процедури від суми фактично задоволених вимог клієнта, які сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів після закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 2.2 додаткової угоди № 1 сторони узгодили, що загальна вартість послуг виконавця (гонорар) за виконання завдань, зазначених у п. 1.2 цієї додаткової угоди становить 18 %: 1) 2% від загальної суми заборгованості дебітора перед клієнтом, які сплачуються клієнтом протягом 3 банківських днів з дати укладення цієї додаткової угоди на рахунок виконавця; сплачена клієнтом сума попередньої оплати поверненню не підлягає; сума попередньої оплати підлягає перерахунку виходячи з фактичної оцінки вартості майна, за якою майно буде взято на баланс клієнта або виходячи з фактично отриманої суми за результатами продажу майна на аукціоні; 2) 10,8% від суми фактичної оцінки вартості майна, за якою майно буде взято на баланс клієнта, або виходячи з фактично отриманої суми за результатами продажу майна на аукціоні, які сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів після набрання чинності рішенням суду (першої, другої чи касаційної інстанції); 3) 5,2% за результатами виконавчої процедури від суми фактично задоволених вимог клієнта, які сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів після закінчення виконавчого провадження; фактичним задоволенням вимог є фактичний перерахунок грошових коштів на користь клієнта в рахунок погашення дебіторської заборгованості чи погашення дебіторської заборгованості іншим шляхом (майном), що підтверджується платіжним дорученням, товарно-транспортною накладною, документом на право власності, актом приймання-передачі, довіреністю суворої звітності, складською квитанцією чи іншим чином оформленим документом.

09.07.2012 ПАТ "Марфін Банк" перерахувало ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" попередню оплату у розмірі 244 005, 54 грн., що становить 2% від загальної суми заборгованості дебітора перед ПАТ "Марфін Банк", що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2013.

20.12.2013 між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" укладено додаткову угоду № 2 до договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, відповідно до п. 1.1 якої у зв'язку з тим, що на момент укладення договору та додаткової угоди № 1 до нього судова справа, зазначена у п. 1.1 додаткової угоди № 1 до договору, знаходилась на стадії виконання судового рішення, однак 26.06.2012 відповідно до постанови Вищого господарського суду України була направлена на новий розгляд, і таким чином, фактично виконавець розпочав за згодою клієнта повне супроводження судового розгляду зазначеної справи, починаючи з першої судової інстанції, сторони цим домовились про застосування положень п. 2.2 додаткової угоди № 1 до договору щодо порядку сплати та визначення загальної вартості послуг виконавця (гонорар) за виконання завдань зі стягнення заборгованості за кредитним договором у відповідній судовій справі, зазначеній в п. 1.1 додаткової угоди № 1 до договору.

Згідно з п. 1.2 додаткової угоди № 2 з метою запобігання будь-яких непорозумінь щодо порядку розрахунків за договором, цим сторони уточнюють, що: у разі та по факту отримання клієнтом відповідного рішення суду на користь клієнта у обох або у будь-якій із зазначених в п.п. 1.1 - 1.2 додаткової угоди № 1 до договору судових справах, що набрало законної сили, клієнт протягом п'яти банківських днів одноразово сплачує виконавцю всього 10,8% від стягнутої згідно з таким рішенням суми або вартості майна, на яке судом звернуто стягнення, з послідуючим відповідним перерахунком вищезазначеної суми на дату та від суми фактично задоволених вимог кредитора за результатами виконавчого провадження; сторони підтверджують, що у разі відкриття відповідного касаційного провадження, у вищезазначену суму також входять юридичні послуги виконавця, пов'язані з таким касаційним провадженням з тим, щоб таке судове рішення на користь клієнта залишилось чинним; сторони також підтверджують, що сума передоплати в розмірі 2% від загальної суми заборгованості, вищезазначені 10,8% за рішенням суду, що набрало чинності, а також 5,2% від суми фактично задоволених вимог кредитора, що підлягають сплаті за результатами виконавчого провадження, сплачуються клієнтом виконавцю лише один раз незалежно від кількості супроводжених виконавцем судових справ, включаючи судові справи, зазначені в п.п. 1.1 та 1.2 додаткової угоди № 1 до договору, у процесі надання юридичних послуг за договором щодо стягнення заборгованості на користь клієнта.

Пунктом 2 додаткової угоди № 2 сторони погодили, що в іншій частині, що не суперечить цій додатковій угоді № 2 до договору, умови договору та додаткової угоди № 1 до договору залишаються без змін.

04.11.2013 рішенням господарського суду міста Києва у справі № 42/367-75/321-2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до Приватного підприємства "Ратмир-Соло", Приватного підприємства "Раном", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика по виробництву ділових книг "А" про стягнення боргу в сумі 12 200 277, 12 грн. позов задоволено частково; стягнуто солідарно з ПП "Ратмир-Соло", ПП "Раном", ТОВ "Фабрика по виробництву ділових книг "А" на користь ПАТ "Марфін Банк" 7 123 097, 67 грн. боргу за кредитом, 3 058 130, 31 грн. боргу по процентах, 1 942 634, 22 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 76 107, 01 грн. пені за прострочення сплати процентів.

27.10.2014 ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" звернулось до ПАТ "Марфін Банк" з листом № 016/14, в якому просило видати нову довіреність на співробітників ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" у зв'язку зі спливом строку довіреності на представництво інтересів ПАТ "Марфін Банк" 30.10.2014, відповіді на який не надійшло.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі № 42/367-75/321-2012 рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2013 у цій справі залишено без змін.

ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" листами № 021/14 від 22.12.2014 та № 023/14 від 29.12.2014 зверталося до ПАТ "Марфін Банк" з вимогою здійснити оплату наданих юридичних послуг у зв'язку з прийняттям 02.12.2014 Київським апеляційним господарським судом постанови у справі № 42/367-75/321-2012, якою було залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2013 у даній справі про стягнення на користь відповідача грошових коштів на загальну суму 1 320 376, 092 грн.

12.01.2015 ПАТ "Марфін Банк" направило ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" лист № 55, в якому повідомило про відсутність передбачених договором підстав для сплати позивачу грошових коштів з огляду на порушення позивачем умов п. 2.2 додаткової угоди № 1 від 06.07.2012, положення якого щодо порядку сплати та визначення загальної вартості послуг підлягають застосуванню згідно з п. 1.1 додаткової угоди № 2 від 20.12.2013, та неотримання відповідачем належно оформленого судового рішення (незасвідчену фотокопію якого було надіслано позивачем).

У зв'язку з відмовою відповідача сплатити вартість наданих юридичних послуг ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ПАТ "Марфін Банк" про розірвання договору № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, укладеного між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг", додаткової угоди № 1 від 06.07.2012 до договору № 654 від 06.07.2012 та додаткової угоди № 2 від 20.12.2013 до договору № 654 від 06.07.2012, укладених між ПАТ "Марфін Банк" та ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг"; стягнення з ПАТ "Марфін Банк" на користь ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" заборгованості у розмірі 1 629 941, 02 грн. за договором № 654 про надання юридичної допомоги від 06.07.2012, яка складається з суми заборгованості з оплати послуг у розмірі 1 320 376, 09 грн., неустойки у розмірі 305 006, 92 грн. і 3 процентів річних у розмірі 4 558, 01 грн., нарахованих за прострочення виплати винагороди за вказаним договором, обгрунтовуючи позовні вимоги нормами ст.ст. 526, 530, 549, 610 - 612, 615, 623 - 625, 651, 653, 901, 903, 907 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що: по-перше, позовні вимоги підтверджено наданими позивачем доказами, а саме: договором про надання юридичної допомоги № 654 від 06.07.2012, додатковими угодами до вказаного договору № 1 від 06.07.2012, № 2 від 20.12.2013, рішеннями господарських судів, прийнятими на користь відповідача за участю представників позивача, які представляли інтереси відповідача; по-друге, порядок проведення розрахунків між сторонами за послуги позивача щодо представництва інтересів відповідача у справі № 42/367 було змінено додатковою угодою № 2 від 20.12.2013 до договору про надання юридичної допомоги № 654 від 06.07.2012 у зв'язку із суттєвою зміною обставин, а саме: скасуванням рішення господарського суду міста Києва і направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції; по-третє, фактом отримання відповідачем рішення суду (з яким пов'язується обов'язок відповідача сплатити 10,8% від стягнутої згідно з таким рішенням суми) є винесення рішення судом; по-четверте, в порушення умов п. 3.1.3 договору у відповідь на звернення позивача відповідач не видав позивачу нову довіреність (з огляду на закінчення строку попередньої довіреності 30.10.2014), чим допустив істотне порушення договору, внаслідок чого позивач не зміг виконувати свої зобов'язання за договором щодо надання юридичної допомоги і значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору.

Однак, зазначені висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін; порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Предметом позову є дострокове розірвання договору про надання юридичної допомоги № 654 від 06.07.2012 та додаткових угод № 1 від 06.07.2012 та № 2 від 20.12.2013 до договору та стягнення з відповідача на користь ТОВ "Софоклеус і Партнери Консалтінг" заборгованості з оплати послуг у розмірі 1 320 376, 09 грн., неустойки у розмірі 305 006, 92 грн. і 3 процентів річних у розмірі 4 558, 01 грн., нарахованих за прострочення виплати винагороди за вказаним договором.

Позовні вимоги про дострокове розірвання договору № 654 від 06.07.2012 та додаткових угод до договору № 654 від 06.07.2012 обгрунтовано тим, що: по-перше, відповідачем було порушено умови п. 3.1.3 договору у зв'язку з невиконанням зобов'язання щодо видачі нової довіреності на прохання позивача з огляду на закінчення строку попередньої довіреності 30.10.2014, що позбавило позивача можливості виконувати свої зобов'язання за договором належним чином; по-друге, відповідач відмовився оплачувати надані йому юридичні послуги (10,8% від стягнутої суми боргу за рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2013 у справі № 42/367-75/321-2012, яке набрало законної сили 02.12.2014 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі № 42/367-75/321-2012).

Обмежившись посиланням на підтвердження наявними у справі доказами факту прийняття судових рішень на користь відповідача за участі представників позивача, які представляли інтереси відповідача в суді на підставі виданої останнім довіреності, господарські суди не встановили обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, не надали оцінки наявним у справі доказам та доводам відповідача, викладеним в письмових поясненнях та в апеляційній скарзі, зокрема, щодо відсутності доказів виконання позивачем умов договору, в т.ч. доказів участі представників позивача у судових справах, на які останній посилається в підтвердження позовних вимог.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про суперечливу правову позицію позивача, який в обгрунтування вимог про наявність підстав для дострокового розірвання договору посилається на відмову відповідача видати позивачу нову довіреність на представництво інтересів відповідача в суді у зв'язку з закінченням строку попередньої довіреності 30.10.2014 (що призвело до неможливості представляти інтереси відповідача в суді належним чином).

В той же час позивач в обгрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за надані юридичні послуги посилається на прийняття Київським апеляційним господарським судом 02.12.2014 за участі представників позивача постанови у справі № 42/367-75/321-2012 на користь відповідача.

Однак, господарськими судами не встановлено, яким чином після 30.10.2014 за відсутності довіреності позивач представляв інтереси відповідача, в т.ч. 02.12.2014 при розгляді справи № 42/367-75/321-2012 Київським апеляційним господарським судом, на постанову якого (прийняту на користь відповідача), позивач посилається в обгрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги згідно з п. 1.2 додаткової угоди № 2 від 20.12.2013.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів участі представників позивача при розгляді 02.12.2014 апеляційним господарським судом справи № 42/367-75/321-2012, а надана позивачем копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі № 42/367-75/321-2012 свідчить про участь в судовому засіданні представника ПАТ "Марфін Банк" Шульженко І.В. на підставі іншого договору, ніж той, на який посилається позивач в обгрунтування позовних вимог, - договору про надання правової допомоги № 14/10-07-02 від 07.10.2014 (а.с. 65 т. 1).

Однак, господарськими судами вказаним доказам не було надано будь-якої оцінки.

Крім того, ототожнивши терміни "винесення рішення судом" та "отримання клієнтом рішення суду", господарські суди не встановили дату отримання відповідачем належно оформленої постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі № 42/367-75/321-2012, що має значення для правильного вирішення спору.

Також, слід зазначити, що пославшись на зміну додатковою угодою № 2 від 20.12.2013 порядку розрахунків між сторонами за послуги по представництву інтересів відповідача у справі у зв'язку з суттєвою зміною обставин, а саме: направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, господарські суди не звернули уваги на те, що і на час укладення договору № 654 від 06.07.2012 про надання юридичної допомоги, і на час укладення додаткової угоди № 1 від 06.07.2012 рішення господарського суду у справі № 42/367 вже було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2012 і справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції (про що зазначено і в п. 1.1 додаткової угоди № 2 від 20.12.2013), тобто посилання на суттєву зміну обставин після укладення додаткової угоди № 1 від 06.07.2012 не обгрунтовано наявними у справі доказами.

Що стосується розрахунку 3% річних, слід зазначити, що позивачем не обгрунтовано розрахунок річних за період з 20.12.2014 з огляду на умови п. 4.1.2 договору щодо здійснення оплати на підставі рахунків виконавця і наявних у справі доказів направлення відповідачу оригіналу рахунку-фактури від 12.12.2014 лише 22.12.2014 і отримання вказаного рахунку відповідачем 24.12.2014 (а.с. 80 т. 1).

Викладене свідчить, що судами зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до частини першої статті 4-7 ГПК судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом першої або апеляційної інстанції цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до відповідного суду (пункт 3 частини першої статті 111-9 ГПК), оскільки касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 111-5 та ст. 111-7 ГПК України, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, ст.ст. 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 у справі № 916/447/15-г задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 у справі № 916/447/15-г та рішення господарського суду Одеської області від 18.03.2015 у справі № 916/447/15-г скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий К.В. Грейц

Судді: С.В. Бакуліна

О.І. Глос