ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р.Справа № 922/2266/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Приватної фірми "Діоніс-95", м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків,
про стягнення 64247,11 грн.
за участю представників:

позивача -

18.06.2015р. - Жовновача А.М. (довіреність № 2 від 08.06.2015р.);

22.06.2015р. - Жовновача А.М. (довіреність № 2 від 08.06.2015р.);

Іващенко О.М. (довіреність № 3 від 08.06.2015р.);

відповідача -

18.06.2015р. та 22.06.2015р. - ОСОБА_5 (довіреність № 2110 від

20.05.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватна фірма "Діоніс-95", м.Харків, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків, заборгованості за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р. у розмірі 49244,01 грн., у тому числі: 39065,98 грн. основного боргу; 2879,11 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань; 1953,30 грн. штрафної неустойки у розмірі 5% від суми боргу; 3906,60 грн. штрафної неустойки у розмірі 10% від суми боргу; 1211,05 грн. інфляційного збільшення; 227,97 грн. - 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором суборенди державного майна № 2 від 01.09.2013р. у розмірі 15003,10 грн., у тому числі: 14470,09 грн. основного боргу; 448,57 грн. інфляційного збільшення; 84,44 грн. - 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Судові витрати позивач просить розподілити у відповідності до вимог ст. 49 ГПК України.

У письмових запереченнях на позовну заяву, які були надані до суду 18.06.2015р., відповідач не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на те, що 10.07.2013р. між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору оренди № 1 від 11.04.2013р., згідно якої всі матеріальні витрати, що були понесені відповідачем для відновлення, покращення та оформлення інтер'єру орендованих приміщень в майбутньому будуть зараховані позивачем в рахунок орендної плати за останні 2 місяці користування орендованими приміщеннями. 03.09.2013р. між сторонами було укладено аналогічну Додаткову угоду до Договору суборенди № 2 від 01.09.2013р. Тому, залишаючи орендовані приміщення, відповідач вважав, що жодної заборгованості по орендній та суборендній платі у нього перед позивачем немає.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2015р., представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 22.06.2015р. до 14:30 год.

Після перерви представники сторін своїх позицій у справі не змінили.

Представник позивача пояснив, що приміщення було здано в оренду в належному стані, зробити ремонт та змінити фасадну частину приміщення було власним бажанням орендаря, в середині приміщення ремонту не робилось, що підтверджується відповідними фотознімками. На підтвердження розміру заборгованості з орендної плати та комунальних платежів надав копію гарантійного листа відповідача, розширені акти звіряння розрахунків між сторонами за весь період дії договорів оренди та суборенди; копії первинних документів, на підставі яких були складені акти звіряння; копії дозволів компетентних органів на діяльність ресторанного бізнесу в орендованих приміщеннях та їх відповідність вимогам санітарного і протипожежного законодавства; копії первинних рахунків комунальних підприємств та договорів на постачання комунальних послуг в орендовані приміщення та інші додаткові докази.

При цьому представник позивача зазначив, що у позивача немає інформації щодо укладення додаткових угод до спірних Договору оренди та Договору суборенди, на які посилається відповідач в обґрунтування заперечень проти позову.

Представник відповідача пояснив, що додаткові угоди були підписані директором ПФ "Діоніс-95" ОСОБА_6, яка діяла в межах наданих їй повноважень, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо ПФ "Діоніс-95" від 17.06.2013р.

Представник ПФ "Діоніс-95" надав для долучення до матеріалів справи копію Статуту ПФ "Діоніс-95" із змінами, копії рішень власників ПФ "Діоніс-95", які свідчать про зміну директорського складу фірми, а також відповідні накази на виконання даних рішень.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.04.2013р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем) та Приватною фірмою "Діоніс-95" (позивачем) було укладено Договір оренди № 1, згідно п. 2.1. якого позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 10,3 кв.м., розташоване за адресою: 61166, АДРЕСА_2.

Відповідно до п.п. 10.4. Договору оренди № 1, у випадку дострокового припинення строку оренди з вини орендаря на підставі умов даного Договору або у відповідності з чинним законодавством орендар повинен відшкодувати орендодавцю будь-яку шкоду та збитки, пов'язані з таким достроковим припиненням.

Листом від 01.12.2014р. відповідачем було повідомлено позивача що відмову від оренди приміщень, у зв'язку з виниклою неплатоспроможністю, з 01.01.2015р.

05.01.2015р. нежитлові приміщення, що є об'єктом оренди за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р., були повернуті позивачу, про що було складено Акт приймання-передачі об'єкту оренди.

Згідно п.п. 3.3.6. Договору оренди № 1, орендар (відповідач) зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів; інших платежів, передбачених даним Договором - у відповідності з умовами даного Договору.

Як вказує позивач, станом на 05.01.2015р. відповідач має заборгованість перед ним, як орендодавцем, по оплаті за оренду та компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів по Договору оренди № 1 за листопад-грудень 2014 року в розмірі 39065,98 грн.

Відповідно до п.п. 11.2, 11.2.1.1., 11.2.1.2. Договору оренди № 1 від 11.04.2013р., якими передбачено відповідальність орендаря за неналежне виконання умов Договору, а також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було здійснено нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за період з 05.01.2015р. по 16.03.2015р. в розмірі 2879,11 грн., штрафної неустойки у розмірі 5% від суми боргу, що становить 1953,30 грн., штрафної неустойки у розмірі 10% від суми боргу, що становить 3906,60 грн., інфляційного збільшення в розмірі 1211,05 грн. та 3% річних у розмірі 227,97 грн.

01.09.2013р. між відповідачем та позивачем було укладено Договір суборенди державного майна № 2, згідно п.п. 1.1. якого позивач (орендар) передав, а відповідач (суборендар) прийняв у тимчасове платне користування нежитлові приміщення №№ 7', 9', 9а', 11', 50', 51', ІІІ', IV' цокольного поверху загальною площею 105,3 кв.м., що знаходиться на балансі ДП "УкрНТЦ "Енергосталь", розташованого за адресою: 61166, АДРЕСА_2. Сторонами обумовлено, що орендовану площу суборендар (відповідач) використовує для розташування кафе, що не здійснює продажі підакцизної групи.

Листом від 01.12.2014р. відповідач повідомив позивача про відмову від суборенди приміщень, у зв'язку з виниклою неплатоспроможністю з 01.01.2015р.

05.01.2015р. нежитлові приміщення, що є об'єктом оренди за Договором суборенди державного майна № 2 від 01.09.2013р. були повернуті позивачу, про що складено Акт приймання-передачі об'єкту оренди.

Відповідно п.п. 1.3. Договору суборенди державного майна № 2, орендодавець надає суборендарю послуги з забезпечення нормальних умов використовування орендованого приміщення, включаючи: опалення, водопостачання і каналізації, електропостачання. Оплата послуг, що надаються, не рахується до орендної плати і сплачується Суборендарем додатково.

Підпунктом 3.1 цього Договору встановлено, що за оренду приміщення суборендар кожного місяця вносить орендну плату, яка включає плату за користування об'єктом оренди, а також відшкодовує орендодавцю фактичні витрати за комунальні послуги.

Згідно п.п. 3.8. Договору суборенди, суборендар оплачує комунальні послуги на підставі виставлених рахунків орендодавця.

Підпунктом 4.2. цього Договору встановлено зобов'язання суборендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю плату за суборенду та оплачувати комунально-експлуатаційні послуги.

Як свідчать матеріали справи, станом на 05.01.2015р. відповідач має заборгованість перед позивачем по оплаті за комунальні послуги за Договором суборенди № 2 у розмірі 14470,09 грн.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем здійснено нарахування 3% річних за період прострочення платежу з 05.01.2015р. по 16.03.2015р. в розмірі 84,44 грн., а також інфляційного збільшення за цей період у розмірі 448,57 грн.

Судом встановлено, що відповідачем (орендарем) за власний рахунок було здійснено реконструкцію орендованого приміщення, що підтверджується Договором підряду (ремонтно-будівельні роботи) від 15.06.2013р., укладеним між відповідачем та ФО ОСОБА_1, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1-2013 від 30.08.2013р., рахунками-фактурами, наданими ФОП ОСОБА_7

Так, за період квітень-вересень 2013 року на проведення ремонтних робіт, благоустрою території та оформлення інтер'єру орендованих і суборендованих приміщень відповідачем було витрачено власних грошових коштів на загальну суму 64929,00 грн.

10.07.2013р. між відповідачем та позивачем було укладено Додаткову угоду до Договору оренди № 1 від 11.04.2013р., згідно п. 5.5. якої орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди в стані, не гіршому за той, в якому об'єкт оренди був переданий орендарю із врахуванням нормального зносу. Всі наявні поліпшення, дообладнання та інтер'єр об'єкту оренди передається орендодавцю в незмінному стані. Кошти, витрачені орендарем на поліпшення, дообладнання та оформлення інтер'єру об'єкту оренди, зараховуються орендодавцем в рахунок оплати орендної плати за останні 2 (два) місяця користування об'єктом оренди. орендар погоджується, що здійснене ним поліпшення, дообладнання та інтер'єр об'єкту оренди є власністю орендодавця та не може бути відчужено після припинення дії самого Договору оренди.

Позивач факт укладення вищевказаної додаткової угоди заперечує, посилаючись на відсутність у директора ПФ "Діоніс-95" достатніх повноважень на її підписання.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копію якої було надано відповідачем, вбачається, що станом на 17.06.2013р. керівником ПФ "Діоніс-95" була ОСОБА_6, яка мала право укладати правочини на суму до 40000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 17 та 22-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", суддею Кухар Н.М. було зроблено електронний запит та отримано спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно відповідача, згідно якого станом на 13.09.2013р. ОСОБА_6 ще перебувала на посаді керівника ПФ "Діоніс-95" та її було звільнено з посади директора 13.10.2013р. за наказом № 1-К.

Відповідно до умов Договору оренди № 1 від 11.04.2013р., розмір орендної плати за місяць станом на час укладання Додаткової угоди до Договору оренди від 10.07.2013р. становив 15000,00 грн. Тобто розмір орендної плати за два місяця оренди не перевищує 40000,00 грн.

Таким чином, Додаткова угода від 10.07.2013р. до Договору оренди № 1 від 11.04.2013р. була підписана директором ПФ "Діоніс-95" ОСОБА_6 в межах наданих їй повноважень. У судовому порядку дана додаткова угода недійсною визнана не була.

З пояснень позивача вбачається, що до суми основного боргу за Договором оренди № 1, крім заборгованості з орендної плати за період листопад-грудень 2014 року, було також включено залишок заборгованості за попередній період в розмірі 7000,00 грн., згідно гарантійного листа за вих. № 1 від 05.06.2014р., яка залишилася несплаченою відповідачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги наявність угоди між сторонами щодо зарахування витрат відповідача на реконструкцію орендованих приміщень в рахунок орендної оплати за останні два місяці користування орендованими приміщеннями, суд дійшов висновку, що основний борг з орендної плати за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р. в розмірі 32065,98 грн. за останні два місяці оренди (листопад та грудень 2014 року) вважається погашеним за домовленістю сторін.

Позовні вимоги в частині основного боргу за Договором оренди № 1 в розмірі 7000,00 грн., що є залишком несплаченої заборгованості згідно гарантійного листа від 05.06.2014р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що у суду не має можливості здійснити перерахування штрафних санкцій, через невизначення позивачем періоду виникнення заборгованості в розмірі 7000,00 грн., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, штрафних неустойок, інфляційних втрат та річних, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, 03.09.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору суборенди державного майна № 2 від 01.09.2013р.

Згідно даної Додаткової угоди, сторони домовились викласти пункт 4.6. Договору суборенди у наступній редакції: "Суборендар зобов'язаний повернути орендарю орендоване майно в стані, не гіршому за той, в якому воно знаходилось на момент укладення Договору суборенди із врахуванням фізичного зносу. Всі наявні поліпшення, дообладнання та інтер'єр орендованого майна передається орендарю в незмінному стані. Грошові кошти, витрачені суборендарем на поліпшення, дообладнання та оформлення інтер'єру орендованого майна, зараховуються в рахунок орендної плати за останні 2 (два) місяця використання орендованого майна. Суборендар погоджується з тим, що здійснені ним поліпшення, дообладнання та інтер'єр орендованого майна є власністю орендаря та не може бути відчужено після припинення дії самого Договору суборенди".

Суд зазначає, що витрати на поліпшення дообладнання та оформлення інтер'єру орендованого майна згідно вищевказаної Додаткової угоди, не можуть бути заховані в рахунок заборгованості за комунальні послуги за Договором суборенди № 2 від 01.09.2013р., оскільки даною Додатковою угодою передбачено зарахування таких витрат лише в рахунок орендної плати.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором суборенди № 2 від 01.09.2013р., позивачем було здійснено нарахування на суму заборгованості (14470,09 грн.) 3% річних та інфляційного збільшення за період прострочення з 05.01.2015р. по 16.03.2015р.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 84,44 грн. - 3% річних та 448,57 грн. інфляційного збільшення законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 22003,10 грн., у тому числі:

- за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р. - 7000,00 грн. основного боргу;

- за Договором суборенди № 2 від 01.09.2013р. - 14470,09 грн. основного боргу; 448,57 грн. інфляційного збільшення та 84,44 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватної фірми "Діоніс-95" в частині стягнення 7000,00 грн. основного боргу за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р.; 14470,09 грн. основного боргу; 448,57 грн. інфляційного збільшення та 84,44 грн. - 3% річних за Договором суборенди № 2 від 01.09.2013р. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В частині стягнення 32065,98 грн. основного боргу, 2879,11 грн. пені, 1953,30 грн. штрафної неустойки в розмірі 5% від суми боргу, 3906,60 грн. штрафної неустойки в розмірі 10% від суми боргу, 1211,05 грн. інфляційного збільшення та 227,97 грн. - 3% річних за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р. суд відмовляє у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61129, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Приватної фірми "Діоніс-95" (61166, м.Харків, пр.Леніна, 9; ; п/р 0400 в ПАТ "Укрсиббанк" м.Харків, МФО 351005) - 7000,00 грн. основного боргу за Договором оренди № 1 від 11.04.2013р.; 14470,09 грн. основного боргу за Договором суборенди № 2 від 01.09.2013р.; 448,57 грн. інфляційного збільшення; 84,44 грн. - 3% річних; 440,06 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог у позові відмовити.

Повне рішення складено 26.06.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар