ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

30.06.15 р. Справа № 3/7

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М., за участю секретаря судового засідання(помічника судді)Вашето Т.Г. розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича компанія „Будводоканал" м.Маріуполь

про поновлення строку на пред'явлення до виконання наказу №3/7 від 26.12.2011року про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн., який видано на виконання рішення господарського суду Донецької області №3/7 від 21.06.2011року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича компанія „Будводоканал" м. Маріуполь

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Маріупольстроймонтаж" м. Маріуполь

третя особа: Відкрите акціонерне товариство „Металургійний комбінат Азовсталь" м.Маріуполь

про зобов`язання повернути товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 599301,10грн.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився

від боржника: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням від 21.06.2011року у справі №3/7 господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Будводоканал" м. Маріуполь (далі - ТОВ «ВП Будводоканал»)до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Маріупольстроймонаж" м. Маріуполь (далі - ТОВ"НВП "Маріупольстроймонаж"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м. Маріуполь(далі - ВАТ «МК «Азовсталь») про зобов'язання повернути товарно-матеріальні цінності на загальну суму 592873,90 грн. частково.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.08.2011року рішення господарського суду Донецької області від 21.06.2011року скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2011року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.06.2011року скасовано, рішення господарського суду Донецької області від 21.06.2011року залишено в силі.

У відповідності з приписами ст.116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на виконання рішення суду видано накази від 26.12.2011року про зобов'язання повернути товарно - матеріальні цінності; про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн.; по сплаті державного мита в сумі 5 928,73грн.

Статття 119 ГПК України передбачає, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення.

Згідно ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

08.06.2015року ТОВ„ВК „Будводоканал" звернулось до господарського суду Донецької області з заявою про поновлення строку на пред'явлення до виконання наказу №3/7 від 26.12.2011року про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн.

Справа №3/7 знаходилась у провадженні судді Стукаленко К.І.

Розпорядженням від 15.06.2015року № 01-02/48 у зв'язку з перебуванням судді Стукалено К.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років відповідно до пункту 2.3.50, 2.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 3/7.

Згідно повторного автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Осадчій А.М.

Ухвалою від 18.06.2015року розгляд справи призначено на 25.06.2015року, у подальшому відкладено на 30.06.2015року.

Оскільки у зв'язку з активною фазою проведення антитерористичної операції в Донецькій області матеріали справи №3/7 втрачено, у відповідності з приписами п. 3 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014року, п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» №01-06/1290/14 від 12.09.2014року, з метою забезпечення більш оперативного захисту прав та охоронюваних законом інтересів сторін у справі, суд витребував документи, наявність яких обумовлює розгляд заяви по суті.

26.06.2015року ТОВ «ВП Будводоканал» надав суду належним чином засвідчені копії процесуальних документів суду, позовної заяви, додатків до неї.

Як наслідок, суд вважає, що вказані документи є достатніми для розгляду заяви про поновлення строку на пред'явлення до виконання наказу.

У судове засідання 30.06.2015року представники стягувача, боржника, третьої особи та ВДВС не з'явились, про час та місце судового розгляду заяви повідомлені належним чином шляхом направлення поштою процесуальних документів суду на юридичні адреси, а також шляхом направлення на електронну адресу заявника копій ухвали суду, про що складено акт від 25.06.2015року.

Згідно ч.2 ст.119 ГПК України неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

26.06.2015року ТОВ «ВП Будводоканал» звернулось до суду з клопотанням, в якому просить перенести розгляд справи на строк 10 днів з метою збору та підготовки документів.

Оскільки у відповідності із приписами ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» суд розглядає заяву про поновлення строку на пред'явлення до виконання наказу в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, ухвалою від 25.06.2015року відкладено розгляд заяви на максимально можливий строк з метою надання можливості заявнику надати докази на підтвердження поважності причин строку пред'явлення наказу до виконання.

Заявник у висловив свою позицію з цього приводу у листі №77 від 22.06.2015року, який направлений на адресу суду, надав в якості доказу інформацію з мережі Інтернет, а саме, Маріупольського сайту 0629.

Виходячи з викладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання заявника про відкладення розгляду заяви, вважає за можливе внаслідок законодавчо обмеженого строку розгляду заяви здійснити його за відсутності уповноважених представників.

В обґрунтування своєї заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання ТОВ «ВП Будводоканал» посилається на те, що 24.07.2013року державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції повернув стягувачу наказ від 26.12.2011року про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн. на підставі п.5 ч.1ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», визначив, що повторно документ може бути пред'явлений до виконання в строк до 24.07.2014року, директор боржника усно просив стягувача повторно не пред'являти наказ, пообіцяв протягом 3 місяців добровільно відшкодувати борг, зобов'язання не виконав. У подальшому Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», що зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України, зокрема, на території Харківської, Донецької та Луганської областей. Стягувач до вказаних подій успішно займався виробничо - господарською діяльністю в сфері капітального будівництва, внаслідок дестабілізації ситуації у регіоні з березня 2014року інвестиції зменшились, після початку збройного конфлікту - припинились, місто Маріуполь опинилось в зоні антитерористичної операції та є прифронтовим містом, тому підприємство було не в змозі у травні-липні 2014року повторно пред'явити для виконання наказ.

Суд, розглянувши аргументи заяви та докази надані стягувачем на їх підтвердження, вважає, що заява про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

За приписами ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За змістом ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема, протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання

перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання (ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення господарського суду Донецької області у справі №3/7 від 21.06.2011року набрало законної сили після апеляційного та касаційного оскарження, 30.11.2011року.

На виконання рішення суду видано накази, у тому числі й наказ №3/7 від 26.12.2011року про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції від 24.07.2013року відповідний наказ повернуто стягувачу без виконання на підставі п.5 ч.1ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно даних БТІ та управління держземагенства за боржником нерухоме майно або земельні ділянки не зареєстровано, згідно відповіді ВРЕР- будь-який автотранспорт не значиться, на арештованих рахунках грошові кошти відсутні. За юридичною адресою підприємство не знаходиться, згідно витягу з ЄДРПОУ боржник знаходиться в стадії припинення підприємницької діяльності за рішенням власників.

У вказаній постанові визначено, що повторно наказ може бути пред'явлений до виконання в строк до 24.07.2014року.

Отже, на дату звернення стягувача з розглядуваною заявою (08.06.2015року), строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду від 26.12.2011року у даній справі закінчився.

У відповідності до ч.1 ст.119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Також згідно з ч.1 ст.53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

При цьому, ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було об'єктивної та непереборної можливості.

Суд вважає, що вказані заявником обставини не вказують на існування у нього суттєвих перешкод для своєчасного пред'явлення наказу до виконання в межах визначеного строку.

Зокрема, факт наявності домовленості стягувача з директором боржника щодо виконання вказаного наказу у добровільному порядку протягом трьох місяців з дати повернення виконавчого документу не підтверджено будь-якими доказами у справі, як то відсутня відповідна переписка сторін, докази на підтвердження здійснення боржником дій, які б були направлені на виконання наказу. Крім того, суд зазначає, що наявність домовленості щодо виконання у добровільному порядку ніяким чином не впливає на можливість звернення до виконавчої служби з метою його виконання у примусовому порядку, можливість вчасного звернення для пред'явлення наказу до виконання в даному випадку пов'язана виключно волевиявленням самого позивача, тобто має суб'єктивним характер.

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України введено в дію рішення від 13.04.2014р. Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Наразі, Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України на теперішній час не прийнято.

Таким чином, проведення антитерористичної операції має місце з квітня 2014року по теперішній час, тоді як строк пред'явлення наказу до виконання був встановлений до 24.07.2014року.

Відповідно більша частина вказаного строку пройшла поза межами періоду проведення АТО.

З приводу неможливості у період з дати отримання наказу за постановою ВДВС від 24.07.2013року до квітня 2014року пред'явити наказ до виконання заявник будь-яких аргументів з посиланням на докази у їх підтвердження не навів.

Крім того, суд виходить з того, що згідно даних Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 травня 2015 р. № 428-р), м.Маріуполь до вказаних міст не віднесено. Згідно Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, який також затверджений вказаним розпорядженням, до таких населених пунктів віднесено: смт Сартана, смт Талаківка,с-ще Ломакине, а не безпосередньо м. Маріуполь.

Доказів в підтвердження того, що Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського міського управління юстиції у період з квітня по червень 2014року внаслідок бойових дій не працював або був переведений до іншого місця, що унеможливило звернення до нього, заявник не надав.

Одночасно, 23.12.2014р. на офіційному веб-порталі Державної виконавчої служби України (http://dvs.gov.ua) розміщено інформацію щодо актуалізації контактів міських та районних відділів Державної виконавчої служби України у Луганській і Донецькій областях, які у зв'язку з об'єктивними обставинами були переміщені з постійного місця роботи у інші населені пункти. Наразі, про актуалізацію контактів Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції у вказаному оголошенні не зазначено.

Заявник не надав суду доказів, які б свідчили, що внаслідок проведення антитерористичної операції або інших обставин мали місце обставини, які б унеможливили направлення наказу на примусове виконання саме з боку стягувача, як то, захоплення офісу підприємства збройними угрупованнями та ін.

Посилання заявника на інформацію з мережі Інтернет, а саме, Маріупольського сайту 0629(роздруківка надана до матеріалів справи) щодо наявності терористичної загрози є неспроможним, оскільки вказаний факт безпосередньо не пов'язаний з неможливістю здійснення заявником направлення на адресу Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції наказу у попередній період.

Тобто, твердження скаржника про те, що він не міг вчинити дії, направлені на виконання рішення суду у встановлений строк не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 33-34 ГПК України.

Натомість має місце ситуація допущеної недбалості працівників стягувача у контролі за здійсненням виконання судового рішення у даній справі.

На підставі викладеного, з урахуванням зібраних по справі доказів, заява ТОВ „ВК„Будводоканал" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 119 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Виробнича компанія „Будводоканал" м.Маріуполь у задоволенні заяви про поновлення строку на пред'явлення до виконання наказу №3/7 від 26.12.2011року про стягнення витрат на інформаційно - технічне обслуговування судового процесу в сумі 233,47грн., який видано на виконання рішення господарського суду Донецької області №3/7 від 21.06.2011року.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом п'яти днів з моменту її проголошення.

Суддя А.М. Осадча