ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 р. Справа№ 914/1512/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Коростівської сільської ради, с. Коростів Сколівського району Львівської області

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідач: не з'явився

Зміст ст. 22 ГПК України позивачу роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Коростівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.06.2015 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2015 р. позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, також, зазначив що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в господарський суд з позовом до Коростівської сільської ради (надалі - відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення магазину загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що за наявності дозволу на виконання будівельних робіт від 14.10.2004 р. № 16 та проектної робочої документації, у 2005 р. позивачем, за рахунок власних коштів був збудований магазин по АДРЕСА_2 де він фактично здійснює свою підприємницьку діяльність.

На виконання рішення Коростівської сільської ради від 24.02.2009 р. № 663, між позивачем та відповідачем 06.03.2009 р. було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідач надає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0, 005 га для обслуговування крамниці-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Вказаний договір зареєстрований у Сколівському відділенні Львівської регіональної філії ЦДЗК від 13.03.2009 р. № 02.

Рішення Коростівської сільської ради від 14.09.2012 р. № 331 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки ПП ОСОБА_1 для обслуговування крамниці-бар по АДРЕСА_2 на території Коростівської сільської ради» поновлено ПП ОСОБА_1 термін договору оренди земельної ділянки площею 0.0050 га для обслуговування крамниці-бар терміном на п'ять років в АДРЕСА_2 із земель житлової та громадської забудови на території Коростівської сільської ради.

У травні 2014 р. позивачем був виготовлений технічний паспорт на вказаний магазин, в якому зазначено про самовільне будівництво, оскільки за проектом площа забудови повинна становити 30, 0 кв.м., в той же час площу збудованого магазину самовільно збільшено до 39, 7 кв.м.

Таким чином, позивач, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, просить суд визнати право власності на самочинно збудований магазин загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 оскільки визнання права власності на нього не порушує прав інших осіб.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Згідно приписів ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Судом встановлено, що у 2005 р. позивачем, за наявності дозволу на виконання будівельних робіт та проектної робочої документації, був збудований магазин по АДРЕСА_2, де він фактично здійснює свою підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даному випадку позивачем було самочинно збудовано магазин на земельній ділянці, що не була відведена для цього, до моменту укладення договору оренди земельної ділянки. На виконання рішення Коростівської сільської ради від 24.02.2009 р. № 663 між позивачем та відповідачем 06.03.2009 р. було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідач надає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0, 005 га для обслуговування крамниці-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Рішенням Коростівської сільської ради від 14.09.2012 р. № 331 договір оренди поновлений на п'ять років.

У травні 2014 р. позивачем був виготовлений технічний паспорт на вказаний магазин, в якому зазначено що загальна площу будинку становить 39, 7 кв.м.

Разом з тим, згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта - магазину по АДРЕСА_2 проведеного 17.06.2014 р. Стрийським МБТІ, встановлено відповідність збудованої будівлі вимогам надійності і безпечної експлуатації.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом, або договором мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі, споруди.

Відповідно до ч.3. ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Зважаючи на те, що позивач фактично здійснив самочинне будівництво магазину по АДРЕСА_2 на земельній ділянці, яка на момент будівництва не була відведена для цього, але в подальшому надана Коростівською сільською радою для його обслуговування, та площею, що перевищує погоджений розмір, однак визнання права власності за позивачем на вказаний магазин не порушує прав інших осіб, а також те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вказаний магазин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 33, 43, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (82630, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення магазину загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Повне рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.