ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 березня 2015 року Справа № 925/1239/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Мачульського Г.М.,

суддів:Бакуліної С.В.,

Волковицької Н.О.,
Грейц К.В.,
Добролюбової Т.В.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 20.11.2014
у справі№ 925/1239/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна"
доСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Щорса
простягнення 1 023 852,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Щорса 1 023 852,00 грн., з яких 800 000,00 грн. збитків, 175 000,00 грн. штрафу та 48 852,00 грн. витрат на транспортні послуги.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.09.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2014, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2014 рішення Господарського суду Черкаської області від 01.09.2014 та постанову суду апеляційної інстанції від 15.10.2014 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна" звернулося із заявою про перегляд Верховним Судом України цієї постанови Вищого господарського суду України від 20.11.2014, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 19.03.2013 у справі №5015/2726/12, від 20.08.2013 у справі №5015/2722/12, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 22, 525, 610, 615, 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 224, 225, 226 Господарського кодексу України (далі - ГК України), внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів не вбачає підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Встановлений статтею 11116 ГПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд судових рішень є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність усіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У постанові від 20.11.2014 у справі №925/1239/14 Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови в позові про стягнення з відповідача збитків, штрафу та витрат на транспортні послуги. При цьому суд касаційної інстанції виходив з встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи стосовно того, що: саме позивач порушив умови укладеного сторонами договору, оскільки не перерахував, у встановлений договором строк, грошові кошти, чим позбавив можливості відповідача виконати свої зобов'язання за договором щодо поставки продукції; позивачем не доведено наявність понесених ним збитків, як таких, що знаходяться в причинному зв'язку з порушенням відповідачем умов договору поставки, що свідчить про відсутність в діях відповідача складу правопорушення та виключає відповідальність у вигляді відшкодування збитків.

Водночас у постанові від 19.03.2013 у справі №5015/2726/12, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок невиконання договірних зобов'язань з поставки товару. Такого висновку суд касаційної інстанції дійшов з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи стосовно того, що в діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, оскільки саме відмова відповідача в односторонньому порядку від виконання договору в частині поставки товару (селітри в кількості 576 тон) спонукала позивача до укладення договору поставки мінеральних добрив з іншим підприємством на умовах з врахуванням сезонного попиту на даний товар, тобто за завищеними цінами, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку між понесеними позивачем збитками та невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки.

У постанові від 20.08.2013 у справі №5015/2722/12 суд касаційної інстанції, виходячи з встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань за договором поставки. Такого висновку суд касаційної інстанції дійшов з огляду на доведеність позивачем в діях відповідача складу цивільного правопорушення, а саме: факту завдання відповідачем збитків, які полягають у додаткових витратах, що становлять різницю між вартістю селітри аміачної, визначеної відповідно до умов договору поставки, укладеного сторонами, та вартістю селітри аміачної, поставленої позивачу третіми особами; причинно-наслідкового зв'язку між понесеними позивачем збитками та незаконною односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов'язання за договором поставки.

Таким чином, змістом наведених постанов суду касаційної інстанції спростовуються доводи заявника стосовно неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах з огляду на різні встановлені фактичні обставини у цих справах в порівнянні з постановою, про перегляд якої заявлено, крім того, різний результат вирішення справ касаційним судом не є наслідком різного застосування статей 22, 525, 610, 615, 693 ЦК України, статей 224, 225, 226 ГК України, а залежав від фактичних обставин справи.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна" у допуску справи №925/1239/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяГ. Мачульський
Судді: С. Бакуліна
Н. Волковицька
К. Грейц
Т. Добролюбова