РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/10796/15

За позовом Спільного українсько-словацького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхозімпекс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група»

про стягнення заборгованості в розмірі 119 999,84 грн. та розірвання договору

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача Черепанцева А.О. (представник за довіреністю);

від відповідача не з'явились.

В судовому засіданні 16 червня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Спільне українсько-словацьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхозімпекс", 27 квітня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 30.03.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна бізнес група", про стягнення заборгованості в розмірі 119 999,84 грн. та розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договорами, зокрема, у визначені відповідними договорами строки не здійснив оплату заборгованості по орендній платі за фактичне користування приміщенням, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 30.04.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/10796/15 та призначено розгляд справи на 26.05.2015 року.

Через відділ діловодства суду 25.05.2015 р. від позивача надійшли документи у справі на виконання ухвали, які було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання, на 16.06.2015 року.

15.06.2015 року через відділ діловодства суду представником позивача було надано додаткові документи.

16.06.2015 року представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення по суті спору. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, участь свого представника в судове засідання 16.06.2015 року не забезпечив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2013 року між Спільним українсько-словацьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхозімпекс» (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група» (далі - відповідач, орендар) (разом - сторони) було укладено договір оренди майна № 05798 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, по тексту - Договір) відповідно до п. 1 якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та користування товарно-матеріальні цінності (далі за текстом - «майно, що орендується» або просто «майно»). Власником майна, що орендується, є та залишається орендодавець.

Пунктом 2.1 передбачено, що після отримання авансових платежів, орендодавець здійснює передачу майна зі свого складу орендарю, який їх приймає на зберігання на весь термін перебування майна в оренді за актами приймання-передачі (або накладними). Зайві або непридатні елементи майна повертаються орендарем на склад орендодавця також за актами (накладними). Орендар несе повну матеріалу відповідальність за збереження майна, що перебуває у нього до повернення майна на склад орендодавця. Вартість елементів або частин майна, що будуть втрачені, пошкоджені тощо, підлягає оплаті орендодавцю по цінах, вказаних у додатку № 1 до даного договору. Датою початку оренди є дата початку передачі майна в оренду (фіксується у першому акті приймання-передачі або накладній). Датою припинення оренди майна є датою остаточної здачі майна на склад орендодавця (або дата повної оплати вартості неповернутих елементів/частин майна), що фіксується в останній накладній або акті приймання-передачі. Орендар повинен повідомити за одну добу до повернення про дату повернення майна з оренди для організації орендодавцем розвантажувальних робіт.

Відповідно до п. 3.1 Договору термін оренди зазначається у п. 2 додатку № 1 до даного Договору. За 5 діб до закінчення терміну оренди письмово попередивши орендодавця, орендар має право продовжити термін оренди, при цьому складається відповідне доповнення до даного Договору. Оплата продовження оренди здійснюється на умовах передплати, виходячи з добових розцінок оренди, встановлених даним Договором.

Умовами п. 5.4 Договору передбачено, що орендар здійснює передплату орендної плати за 30 календарних діб протягом 3 робочих діб, з моменту укладання даного Договору.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4, 6 Додатку 1 до Договору оренди, термін оренди складає 30 календарних діб. Ціна оренди складає 200,00 грн. (двісті грн. рівно) за добу, у тому числі ПДВ 20% - 33,33 грн. Сума орендної плати по договору складає 6 000,00 грн. (шість тисяч грн.). Узгоджена адреса перебування майна в оренді: м. Київ, вул. Драгомирова 2А.

Відповідно до актів прийому-передачі майна протягом квітня 2013 р. майно здавалось в оренду орендодавцем в платне тимчасове користування, а орендарем приймалось в придатному для використання стані й без зауважень.

Позивач стверджує, що орендар станом на 20.01.2015р. користується майном протягом 655 календарних діб (з 04.04.2013р. по 20.01.2015р.), а тому зобов'язаний сплатити 131 000,00 грн., що підтверджується актами про надання послуг. (копії актів містяться в матеріалах справи).

Крім того, позивач просить суд розірвати договір оренди та повернути орендоване майно.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вже було встановлено судом, 04 квітня 2013 року між сторонами було укладено договір оренди № 05798 за п. 1 якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та користування товарно-матеріальні цінності. Власником майна, що орендується, є та залишається орендодавець.

Актами здачі-прийняття робіт від 04.04.2013 року підтверджено, що орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно відповідно до договору оренди. Окрім того, договір оренди було автоматично пролонговано, а тому відповідач користувався вищезазначеним майном з 04.04.2013 року по 20.01.2015 року включно, що складає 655 календарних днів.

Отже, на підставі вищезазначеного Договору орендар визнав заборгованість перед орендодавцем за орендну плату, що підтверджується частковою оплатою в розмірі 11 000,16грн. відповідно до виписки по рахунку позивача станом на 15.04.2013 року (копія виписки міститься в матеріалах справи).

Таким чином, оскільки орендарем не виконуються обов'язки по оплаті орендних платежів за період з 04.04.2013 року до 20.01.2015 року включно у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за фактичне користування майном в розмірі 119 999,84 грн. (з розрахунку 131 000,00 грн./загальна заборгованість/ - 11 000,16 грн. /часткова сплата/).

Відповідно до абз. 4 п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", з урахуванням положень статей 653, 795 Цивільного кодексу України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, позивачем була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група» претензія №10-2 від 28.11.2014 року на суму 107 599,84 грн., якою останній пропонував відповідачеві урегулювати позасудово спір шляхом оплати заборгованості та поверненням майна, проте відповідач жодним чином не відреагував на вищезазначену претензію, що і змусило позивача звернутись до суду для захисту свого порушеного права.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Такими чином, встановлюючи наявність обставин для розірвання договору у разі істотного порушення договору другою стороною, судом, на вимогу однієї із сторін, договір може бути змінено або розірвано, при цьому, суд повинен дослідити існуючі та вказані стороною (позивачем) обставини та підстави для такого розірвання, і зокрема, щодо істотного порушення договору другою стороною.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором або відсутності правових підстав для їх виконання суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 4 836,92 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група» (код ЄДРЮОФОП 37163471, адреса: 03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, будинок 51, оф. 11) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Спільного українсько-словацького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхозімпекс» (ЄДРЮОФОП 21701221, адреса: 03150, м.Київ, вул.Барбюса Анрі, будинок 40, кімната 8), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основний борг - 119 999,84 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 84 копійки) та судовий збір - 4 836,92 грн. (чотири тисячі вісімсот тридцять шість гривень 92 копійки). Видати наказ.

3. Розірвати договір оренди майна № 05798 від 04.04.2013 року, укладений між Спільним українсько-словацьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхозімпекс» (ЄДРЮОФОП 21701221, адреса: 03150, м.Київ, вул.Барбюса Анрі, будинок 40, кімната 8) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група» (код ЄДРЮОФОП 37163471, адреса: 03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, будинок 51, оф. 11).

4.Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна бізнес група» (код ЄДРЮОФОП 37163471, адреса: 03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, будинок 51, оф. 11) повернути Спільному українсько-словацькому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхозімпекс» (ЄДРЮОФОП 21701221, адреса: 03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ БАРБЮСА АНРІ, будинок 40, кімната 8) майно відповідно до договору оренди майна № 05798 від 04.04.2013 року за актом приймання-передачі. Видати наказ.

5. Направити копію рішення відповідачу у справі № 910/10796/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя О.С. Комарова