ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р.Справа № 908/2445/15-г

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 167319,27 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, дов. від 04.06.2015 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача збитків, завданих невиконанням зобов*язань за договором поставки устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року у розмірі 130400,00 грн. та пені у розмірі 36919,27 грн.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмету та підстави позову, в якій просить суд стягнути з відповідача 130400,00 грн. попередньої оплати за непоставлену продукцію та 36919,27 грн. пені за договором поставки устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року.

Розглянувши заяву позивача про зміну предмету та підстави позову, суд зазначає наступне.

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінти предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

На підставі вказаного, суд приймає надану позивачем заяву про зміну предмету та підстави позову та починає розгляд справи по суті з її урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 29 травня 2015 року до суду повернулася копія судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/2445/15 з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом на вказану у позовній заяві адресу відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 317 надсилались процесуальні документи, а позивачем - позовна заява.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

03 лютого 2014 рок між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем, замовником) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем, виконавцем) було укладено договір на поставку устаткування № 2/02.

Відповідно до пункту 1.1. договору на поставку устаткування № 2/02 виконавець, на замовлення замовника, зобов*язується виготовити й передати у власність замовника спеціалізоване устаткування для прямовго друку на тканині - футболках - струминна (продукція), перелік якої визначений Специфікацією до даного договору, яка є невід*ємною частиною даного договору, а замовник зобов*язується вчасно оплатити й прийняти продукцію відповідно до умов даного договору.

Згідно пункту 2.1. договору на поставку устаткування від 03 лютого 2014 року загальна сума договору становить загальну вартість продукції, зазначену в Специфікаціях, підписаних сторонами в період дії даного договору.

Відповідно до пункту 3.1. договору на поставку устаткування № 2/02 завдання (заявка) замовника на виготовлення продукції оформляється Специфікацією на виготовлення продукції, у якій сторони погоджують кількість, розміри й вартість продукції.

Згідно пункту 1 Спиціфікації № 1 вартість устаткування (Prin Tekstil - A-1 зі ставиною) складає 130400,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4. договору на поставку устаткування від 03 лютого 2014 року підлягаюча оплаті за даним договором сума оплачується замовником шляхом внесення (перерахування) коштів на розрахунковий рахунок виконавця в банку згідно з реквізитами, зазначеними в пункті 1.1. договору або іншим способом застереженому сторонами у відповідній Специфікації на поставку продукції.

Згідно пунктів 1, 2 розділу Умови оплати Специфікації № 1, авансовий платіж сплачується замовником на протязі двох банківських днів з дати підписання даної Специфікації в розмірі 27,1% вартості продукції (35000,00 грн.) Залишені 72,9% вартості продукції (95000,00 грн.), сплачується замовником на протязі двох днів до дня відправки транспортной компанією.

03 лютого 2014 року позивачем було отримано рахунок-фактура № С-1227 від 03 лютого 2014 року

З матеріалів справи вбачається, що оплата за договором на поставку устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року була здійснена у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 03 лютого 2014 року на суму 35400,00 грн. та платіжним дорученням № 3 від 04 лютого 2014 року на суму 95000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.4. договору на поставку устаткування № 2/02 строк виготовлення продукції визначається у відповідній Специфікації.

Згідно пункту 3 розділу Умови поставки Специфікації № 1 строк поставки замовнику виготовленої продукції виконавцем здійснюється до 18 березня 2014 року.

У визначений договором на поставку устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року строк, не було виготовлено та поставлено устаткування.

Таким чином сума попередньої оплати за непоставлену продукцію відповідача перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 складає 130400,00 грн.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов*язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором - у строк визначений статтею 530 Цивільного кодексу України.

Таким чином, дослідивши умови договору на поставку устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року, на підставі якого виникло первісне грошове зобовязання, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача попередньої оплати за непоставлену продукцію у розмірі 130400,00 грн. задовольнити.

Відповідно до пункту 6.2. договору на поставку устаткування від 03 лютого 2014 року встановлено, що у випадку несвоєчасного виготовлення продукції, виконавець сплачує замовникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який налічується пеня, від вартості вчасно не виготовленої продукції за кожний календарний день прострочення.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача 36919,27 грн. пені задовольнити.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 655, 692, 694 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38 43, 47-49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (місцезнаходження: 61033, АДРЕСА_1, адреса для листування: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 317, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 130400,00 грн. попередньої оплати за непоставлену продукцію, 36919,27 грн. пені за договором поставки устаткування № 2/02 від 03 лютого 2014 року та 3346,41 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.06.2015 р.

Суддя ОСОБА_4