ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

19.05.2015р. Справа № 917/465/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєв-Євродрайв", вул.Робоча, 23-В, оф.409, м. Дніпропетровськ,49008

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Техвагонмаш", пр.Полтавський, 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область,39627

про стягнення 601502,62 грн. (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог вх. канцелярії суду №7373 від 19.05.2015р.)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

Секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача: Романенко П.В. дов. в матеріалах справи

від відповідача: Білан В.В. дов. в матеріалах справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 601502,62 грн., за договором поставки № 25/МТС-14 від 08.04.2014 року, із яких: основний борг- 572751,61 грн., пеня- 17940,56 грн., інфляційні втрати- 9149,87 грн., 3% річних- 1660,58 грн. (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог вх. канцелярії суду №7373 від 19.05.2015р.)

В позовній заяві об"єднані позовні вимоги за договором купівлі-продажу № 02/МТС-13 від 08.01.2013р. та за договором поставки № 25/МТС-14 від 08.04.2014р.. Дослідивши подані докази суд встановив що дані вимоги пов'язані між собою доказами, що подаються, а саме - угодою № 100-14 від 17.11.2014р. про порядок погашення заборгованості, якою визначено порядок погашення заборгованості, яка виникла за обома зазначеними договорами, а також письмовою вимогою про сплату заборгованості ; дані вимоги існують між одними і тими ж сторонами; предметом даних вимог є погашення заборгованості по оплаті за поставлений товар; дані вимоги пов'язані між собою підставою виникнення (систематичне порушення покупцем обов'язку оплатити товар); угодою № 100-14 від 17.11.2014р. заборгованості за обома вказаними договорами об'єднано в єдину заборгованість та визначено єдині строки її погашення.

Відповідно до ч.2 ст. 58 ГПК України, суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Пунктом 3.6 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" постановлено, що суд має право об"єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких буруть участь ті ж самі сторони. При цьому останній вправі вирішувати питання про об"єднання лише тих заяв (справ), які перебувають у його провадженні.

За таких обставин суд приходить до об"єднання позовних вимог.

14.04.2015р. за вх. канцелярії суду №5277 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Суд поданий відзив прийняв, розглянув та разом з додатками залучив до матеріалів справи.

05.05.2015р. за вх. канцелярії суду №6499 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів. Суд подані докази прийняв, розглянув та залучив до матеріалів справи.

19.05.2015р. за вх. канцелярії суду №7372 від представника позивача надійшли пояснення по суті предмету спору та поданому відповідачем відзиву. Суд подані пояснення прийняв, розглянув та разом з додатками залучив до матеріалів справи.

19.05.2015р. за вх. канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, а саме в частині стягнення пені в розмірі 572751,61 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За своїм змістом заява про уточнення позовних вимог є фактично заявою про зменшення позовних вимог в частині вимог про стягнення основного боргу.

Зазначена заява приймається судом.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковимязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

08.01.2013 року між ТОВ "Сєв-Євродрайв" та ТОВ НВФ "Техвагонмаш" було укладено Договір купівлі-продажу № 02/МТС-13 від 08.01.2013р.

За умовами Договору № 02/МТС-13 від 08.01.2013р., Продавець ( ТОВ "Сєв-Євродрайв") продає, а Покупець ТОВ НВФ "Техвагонмаш" прдбає обладнання (Товар) Номаенклатура, кількість, ціна та загальна вартість узгоджені Сторонами Договору у Специфікації.

Відповідно до наданих позивачем рахунків-фактури та накладних ТОВ»Сєв-Євродрайв» поставило ТОВ НВФ «Техвагонмаш» Товар на загальну суму 951 023, 22грн.

Відповідач одержав зазначений товар та прийняв без зауважень, що підтверджується видатковими накладними та виписаними Відповідачем довіреностями на отримання цінностей.

Відповідно до п.3.1 Договору № 02/МТС-13 від 08.01.2013р. покупець здійснює оплату товару шляхом 50% попередньої оплати та сплати наступних 50% вартості товару протягом 5 банківських днів з дати повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Однак Відповідач вартість товару сплатив лише частково в розмірі 473 738,77 грн. платіжні доручення в матеріалах справи.

Таким чином, у Відповідача утворилася заборгованість перед Позивачем по договору № 02/МТС-13 від 08.01.2013р. у розмірі 477 284,45 грн.

08 квітня 2014 року між ТОВ "Сєв-Євродрайв" (Позивач) та ТОВ НВФ "Техвагонмаш" було укладено Договір поставки № 25/МТС-14 від 08.04.2014р.

За умовами Договору, Постачальник (ТОВ "Сєв-Євродрайв") продає а Покупець (ТОВ НВФ "Техвагонмаш") придбає мотор-редуктори та частотні перетворювачі.

Ціна та загальна вартість узгоджується Сторонами шляхом підписання Специфікацій, що додаються до Договору та є його не від"ємними частинами (п.1.2 Договору №25/МТС-14).

Відповідно до наданих позивачем рахунків-фактури та накладних, Постачальник передав Покупцю Товар на суму 268 009,14 грн.

Відповідач одержав зазначений товар та прийняв без зауважень, що підтверджується видатковими накладними та виписаними Відповідачем довіреностями на отримання цінностей.

Відповідно до п.3.1 Договору № 25/МТС-14 від 08.04.2014р. покупець здійснює оплату товару шляхом 30% попередньої оплати та кінцевого розрахунку 70% вартості товару протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Однак Відповідач вартість товару сплатив лише частково в розмірі 41 500,00 грн.

Таким чином, у ТОВ НВФ "Техвагонмаш" утворилася заборгованість перед ТОВ "Сєв-Євродрайв" по договору № 25/МТС-14 від 08.04.2014р. у розмірі 226 509,14 грн.

Отже, загальна сума заборгованості по Договорам купівлі-продажу №02/МТС від 08.01.2013р. та Договорі поставки № 25/МТС-14 від 08.04.2014р. становить 703 793,59 грн.

17 листопада 2014р. ТОВ "Сєв-Євродрайв" та ТОВ НВФ "Техвагонмаш" було укладено угоду № 100-14 про встановлення граничних строків погашення вказаної заборгованості. Відповідно до розділу 2 цієї угоди (п.п. 2.1, 2.2). ТОВ НВФ "Техвагонмаш" зобов'язався повністю погасити вказану суму заборгованості в наступному порядку:

- до 26.12.2014р. сплатити Позивачу 342 103,83 грн.

- до 28.02.2015р. сплатити Позивачу 361 689,76 грн.

Таким чином, сторони узгодили граничні строки сплати вартості поставленого товару.

Однак Відповідач порушив умови зазначеної угоди та не дотримав строків оплати.

Після укладення зазначеної угоди ТОВ НВФ "Техвагонмаш" сплатив ТОВ "Сєв-Євродрайв" 46 946,64 грн. Непогашена сума заборгованості становить 656 846,95 грн.

Відповідно до розділу 4 угоди № 100-14 від 17.11.2014р. у разі порушення покупцем будь-якого зі строків оплати, передбачених пунктами 2.1 - 2.2 розділу 2 цієї угоди, продавець має право вимагати від покупця достроково погасити усю суму заборгованості, яка залишилася непогашеною, а покупець зобов'язаний повністю погасити залишок заборгованості протягом 5 робочих днів з дня пред'явлення вимоги продавця.

У зв'язку із порушенням Відповідачем строків погашення заборгованості Позивач звернувся до нього із вимогою погасити заборгованість.

Однак Відповідач вимогу Позивача проігнорував, заборгованість не погасив.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеними Договорами щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаними Договорами та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у Угоді №100-14 строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 656 846,95 грн.

Наведені заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву, були спростовані поясненнями представника позивача та поданими ним доказами.

Відповідно до Розділу 3 угоди № 100-14 від 17.11.2014р. у випадку порушення покупцем строків оплати заборгованості, передбачених пунктами 2.1 - 2.2 розділу 2 цієї угоди, покупець сплачує продавцю пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Пеня сплачується за увесь період існування заборгованості до дня її погашення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за період з 27.12.2014р. по 01.03.2015р. в розмірі 17940,56 грн., суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 9 149,87 грн. та 3% річних за період з 27 грудня 2014 по 01 березня 2015 в розмірі 1 660,58 грн., суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34, 36, 38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити повністю

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХВАГОНМАШ" ( пр.Полтавський, 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область,39627, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЄВ-ЄВРОДРАЙВ" (вул.Робоча, 23-В, оф.409, м. Дніпропетровськ,49008, ) заборгованість в розмірі 601502,62 грн., з яких основний борг - 572751,61 грн., 17940,56 грн.- пені, 9149,87 грн. інфляційних втрат та 1660,58 грн. - 3% річних.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХВАГОНМАШ" ( пр.Полтавський, 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область,39627, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЄВ-ЄВРОДРАЙВ" (вул.Робоча, 23-В, оф.409, м. Дніпропетровськ,49008, ) витрати на сплату судового збору в розмірі 12030,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 26.05.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.