РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/8869/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шредер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова Компанія «Нова-Лайт»

про стягнення 62163,27 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Бригідир Н.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - Гаврик А.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шредер» звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шредер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова Компанія «Нова-Лайт» укладено договір купівлі-продажу продукції № 10-05, відповідно до умов якого ТОВ «Шредер» зобов'язалося передати у власність ТОВ «Інжинірингова Компанія «Нова-Лайт» світлотехнічну продукцію, а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити її.

Позивач, на виконання умов зазначеного договору, поставив на адресу відповідача продукцію на загальну суму 44078,50 грн., однак відповідач поставлену продукцію не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 44078,50 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, проте вказана вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 44078,50 грн., 6490,52 грн. пені, 11019,63 грн. штрафу та 574,63 грн. трьох відсотків річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, вказавши, що визнає суму основної заборгованості, нараховану за умовами договору суму пені та 3% річних, проте зазначив, що позивачем безпідставно нараховано відповідачеві 11019,63 грн. штрафу, оскільки, на його думку, несвоєчасне виконання ним зобов'язання не є відмовою від зобов'язання в односторонньому порядку, а тому підстави для застосування положень договору щодо застосування штрафних санкцій відсутні.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2015 між ТОВ «Шредер» (далі - позивач, Продавець) та ТОВ «Інжинірингова Компанія «Нова-Лайт» (далі - відповідач, Покупець) укладено договір купівлі-продажу продукції № 10-05, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця світлотехнічну продукцію, номенклатура, одиниці вимірювання і загальна кількість якої визначена рахунком, який є невід'ємною частиною договору, а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити її.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору, ціни на продукцію встановлюються за домовленістю сторін згідно з кредитною політикою Продавця. Загальна сума договору складає 2 млн.грн. з ПДВ.

Розділом 3 договору сторони визначили порядок розрахунків. Так, оплата продукції Покупцем здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата продукції Покупцем проводиться протягом 30 днів з моменту відвантаження.

Пунктами 8.2, 8.5 договору сторони погодили, що у випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань за п. 6 договору, сторона винуватець сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 0,1% від вартості невиконаних чи неналежно виконаних зобов'язань за договором за кожний день прострочення. 3а односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 25% від вартості продукції, зазначеної у специфікації чи рахунку, що є невід'ємною частиною договору.

Як встановлено судом, Продавець, на виконання умов договору, поставив Покупцеві продукцію, відповідно до накладних на відвантаження готової продукції №130 від 29.08.2014 (довіреність на отримання продукції № 2908-09 від 29.08.2014), № 145 від 18.09.2014 (довіреність на отримання продукції № 1809-01 від 18.09.2014), № 182 від 17.10.2014 (довіреність на отримання продукції № 1710-07 від 17.10.2014), № 189 від 24.10.2014 (довіреність на отримання продукції № 2310-06 від 23.10.2014), на загальну суму 44078,50 грн.

Відповідач, у порушення умов договору, оплату поставленої продукції не здійснив.

У подальшому, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 166 від 17.02.2015, з вимогою сплатити існуючу заборгованість та штрафні санкції за порушення умов договору, однак зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Положеннями ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Факт передачі позивачем відповідачеві товару матеріалами справи доведений та сторонами не заперечується.

Доказів оплати поставленого товару сторонами не надано, факт існування заборгованості відповідачем не заперечується.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи належним чином доведений факт існування заборгованості відповідача за договором купівлі-продажу продукції № 10-05 від 29.01.2014 в сумі 44078,50 грн., в зв'язку з чим зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання зі сплати 44078,50 грн., що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та, зокрема, у вигляді нарахування на цю суму та стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, пені та штрафу у відповідності до п.п. 8.2, 8.5 договору, ст.ст. 546, 549 ЦК України.

Перевіривши наведені позивачем у позові розрахунки вищевказаних санкцій, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача 6490,52 грн. пені, 11019,63 грн. штрафу та 574,63 грн. трьох відсотків річних, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну вірність, в зв'язку з чим вважає за належне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача зазначених сум.

Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування штрафу слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу продукції № 10-05 від 29.01.2015, укладеного між сторонами, основним обов'язком позивача за договором є передача у власність відповідача продукції, визначеної умовами договору, а основним обов'язком відповідача, який кореспондує обов'язку позивача - прийняття та оплата отриманої продукції. Таким чином, сторони досягають кінцевої мети договору саме шляхом виконання покладених на них обов'язків.

Відмова відповідача виконати свій обов'язок з оплати товару, поставленого відповідачем на виконання умов договору, унеможливлює досягнення кінцевої мети договору - його виконання, отже, за своєю суттю, є односторонньою відмовою від виконання зобов'язання.

Відтак, нарахування позивачем штрафних санкцій у вигляді штрафу за односторонню відмову відповідача від виконання своїх зобов'язань, що випливають з договору, є цілком законним та обґрунтованим.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова Компанія «Нова-Лайт» (02660, м. Київ, пр. Визволителів, 6, кв. 1; ідентифікаційний код 37035128) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шредер» (46005, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 46-Б; ідентифікаційний код 00231024) заборгованість за договором купівлі-продажу в сумі 44078 (сорок чотири тисячi сімдесят вісім) грн. 50 коп., 6490 (шість тисяч чотириста дев'яносто) грн. 52 коп. пені, 11019 (одинадцять тисяч дев'ятнадцять) грн. 63 коп. штрафу та 574 (п'ятсот сімдесят чотири) грн. 63 коп. три відсотків річних та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко