ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.15 Справа № 904/3267/15

За позовом первинної профспілкової організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 960 210,36 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: Гапон С.Г., голова профкому, Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.04.2015, Яструб О.П., довіреність б/н від 08.04.2015

від відповідача: Гарькавий А.Г., довіреність №14-87-юр від 27.03.2015

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (надалі - Позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (надалі - Відповідач) про стягнення 960 210,36 грн. заборгованості з відрахувань на оплату придбання путівок на санаторно-курортне лікування згідно зобов'язань власника по колективному договору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - первинну організацію профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ".

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки, тоді як згідно пункту 6.1.5 укладеного між Відповідачем та Третьою особою Колективного договору, власник зобов'язаний перераховувати на розрахунковий рахунок профспілкового комітету підприємства щоквартально, але не пізніше 15-ти днів до початку кварталу, наступного за звітним, фінансові кошти з метою своєчасної проплати вартості путівок на санаторно-курортне лікування в межах виділених на це коштів, тоді як Відповідач перераховував Третій особі значно більше коштів, що на думку Позивача ставить працівників, які належать до профспілки Позивача у нерівне становище.

Вказані обставини, на думку Позивача, відбулись у зв'язку з безпідставним набуттям Третьою особою грошових коштів, які мали бути перераховані Позивачу, а тому мають бути витребувані у Третьої особи як безпідставно отримані грошові кошти те перераховані Позивачу, як це передбачено ст. 1212 Цивільного кодексу України.

21.05.2015 Третя особа подала до господарського суду заяву №ПК-290 від 20.05.2015 про застосування строку позовної давності.

21.05.2015 Відповідач подав до господарського суду відзив №141-8/242 від 20.05.2015 на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував.

02.06.2015 Позивач подав до господарського суду пояснення №б/н від 02.06.2015 до відзиву на позовну заяву, в яких позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

02.06.2015 Позивач подав до господарського суду пояснення №б/н від 02.06.2015 до заяви Третьої особи про застосування строків позовної давності, в яких просив суд в задоволення вказаної заяви Третьої особи відмовити.

05.06.2015 Третя особа подала до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі, посилаючись на те, що даний спір не є підвідомчим господарським судам.

В судових засіданнях 05.05.2015 та 25.06.2015 розгляд справи відкладався на 21.05.2015 та 30.06.2015 відповідно.

В судових засіданнях 21.05.2015 та 05.06.2015 судом оголошувалась перерва до 05.06.2015 та 25.06.2015 відповідно.

За клопотанням Позивача від 05.06.2015, ухвалою господарського суду від 05.06.2015, відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 30.06.2015.

11.06.2015 Позивач подав до господарського суду заперечення №б/н від 11.06.2015 до клопотання Третьої особи про припинення провадження у справі, в яких просив у задоволення вказаного клопотання відмовити.

Позивач в судове засідання 30.06.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, 26.06.2015 направила до господарського суду за допомогою електронної пошти лист з додатками. Судом вказані документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.06.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та представника Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 9 статті 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.1999 статут Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів затверджений З'їздом Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів (за змінами, внесеними Другим з'їздом від 26.11.2004), зареєстрований Міністерством юстиції України 19.01.2000 за №1310 (а.с. 13).

Згідно виписки серії ААА №497032 від 14.07.2011 первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" внесена до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 12).

02.01.2007 між Відповідачем (від імені та в інтересах Власника) та Третьою особою (від імені та в інтересах Трудового колективу Відповідача) був підписаний Колективний договір на 2007-2008 роки, згідно пункту 1.2 якого Трудовий колектив уповноважує виборні органи первинних профспілкових організацій профспілки металургів та гірничих України, незалежної профспілки гірничих України, Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва та фінансів, представляти інтереси робітників при веденні перемов, укладенні та виконанні даного договору.

Виконання зобов'язань власника за даним Договором покладається на адміністрацію підприємства (п. 1.4 Колективного договору).

Пунктом 1.4 Колективного договору передбачено, що власник зобов'язується виконувати всі умови та положення, передбачені договором, здійснювати планування, управління та контроль виробничої діяльності підприємства, найм, підвищення кваліфікації робітників та спеціалістів.

Крім того, пунктом 6.1.5 Колективного договору передбачено, що власник зобов'язується перераховувати на розрахунковий рахунок профспілкового комітету підприємства щоквартально, але не пізніше 15-ти днів до початку кварталу, наступного за звітним, фінансові кошти з метою своєчасної проплати вартості путівок на санаторно-курортне лікування в межах виділених на це коштів. Розподіл та реалізація путівок здійснюється профспілковим комітетом у відповідності з замовленнями цехових комітетів.

Згідно з розділом 10 Колективного договору, він вступає в силу з 01.01.2007 та поширюється на всіх наявних в списковому складі робітників підприємства та діє до прийняття колективного договору на 2009 рік. Контроль за виконанням договору здійснюється вибірними органами первинних профспілкових організацій профспілок металургів та гірничих України, незалежної профспілки гірничих України, Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва та фінансів з однієї сторони та службою глави адміністрації з кадрів та зв'язкам з суспільністю - з іншої сторони.

Як вказує Позивач в своїй позовній заяві, 12.03.2013 під час зустрічі генерального директора з трудовим колективом Відповідача, представники виборного органу Позивача вперше дізнались, що кошти, які виділяються роботодавцем на придбання санаторно-курортних путівок складають, із розрахунку на одного працюючого 1 240,00 грн., тоді як для членів профспілки Позивача перераховувались кошти від Відповідача тільки по 240,00 грн. на одного працюючого.

У зв'язку з викладеним, Позивач звернувся до Відповідача з листом №13 від 18.02.2013 (а.с.18), в якому просив надати роз'яснення з питання щодо невідповідності суми яка фактично виділяється на оздоровлення робітника в розмірі 240,00 грн. сумі, яка має бути виділена на таке оздоровлення в сумі 1 240,00 грн., а також надати відповідь щодо виділення коштів, а саме кому та скільки по профспілках виділялось коштів в загалі та на одну особу за період з 2007 року по 2013 рік.

Листом №05-646 від 04.03.2013 (а.с. 19) Відповідач надав відповідь на лист Позивача №13 від 18.02.2013, згідно якого повідомив останнього що розрахунком коштів, які виділяються на оздоровлення одного робітника на рік, займалась первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ".

З подальшого листування сторін вбачається, що розрахунком коштів які виділяються на оздоровлення одного робітника, протягом 2007-2012 років займалась первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ".

Крім того, Позивач направив на адресу Третьої особи запит №46 від 10.04.2013, в якому просив останнього надати відповідні розрахунки при розподілі коштів між діючими на підприємстві Відповідача профспілковими організаціями (а.с. 24).

Листом №ПН-392 від 07.05.2013 (а.с. 25) Третя особа надала відповідь Позивачу на запит №46 від 10.04.2013, в якій повідомила що не вбачає правових підстав та не вважає за доцільне звітувати перед іншими профспілковими організаціями щодо коштів, які виділяються власником.

Також, листом №73 від 03.06.2013 Позивач звернувся до Третьої особи, в якому запропонував останньому в добровільному порядку перерахувати на рахунок Позивача не донараховні фінансові кошти, які виділялась власником у відповідності з пунктом 6.1.5 Колективного договору для придбання санаторно-курортних путівок за період з 2007 по 2012 рік включно (а.с. 26).

Третя особа відповіді на вказаний лист не надала, грошові кошти не перерахувала, у зв'язку з чим Позивач був вимушений звернутись до господарського суду з метою захисту своїх інтересів.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач вказує на те, що грошові кошти, перераховані Відповідачем Третій особі розподілялись останньою не рівномірно та без перевірки відповідних розподілень самим Відповідачем, у зв'язку з чим члени трудового колективу Позивача не мали можливості оздоровлення в повному обсязі.

Вказані грошові кошти, на думку Позивача, мали бути перераховані Третьою особою Позивачу в кількості значно більшій, ніж вони фактично були перераховані, а отже, з посиланням на статтю 1212 Цивільного кодексу України, Позивач вказує на необхідність витребування Відповідачем у Третьої особи вказаних коштів, як безпідставно отриманих (оскільки, на думку Позивача, вони мали бути перераховані саме йому) та їх перерахування первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", оскільки згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги необхідно зауважити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Статтею 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб (ч. 2 ст. 11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності").

Як вказувалось вище, згідно з частиною 9 статті 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Пунктами 1, 6 частини 1 статті 38 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу, звертається з вимогою до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб за невиконання умов колективного договору та бере участь у вирішенні соціально-економічних питань, визначенні та затвердженні переліку і порядку надання працівникам соціальних пільг.

Згідно зі статтею 44 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Необхідно також зазначити, що зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Частинами 2, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як вбачається з наведених положень законодавства, а також з наявного в матеріалів справи Колективного договору не вбачаються конкретні розміри фінансових коштів з метою своєчасної проплати вартості путівок на санаторно-курортне лікування в межах виділених на це коштів.

А отже суд не вбачає підстав для визнання доводів Позивача щодо заволодіння та збереження Третьою особою без достатніх правових підстав перерахованих їх грошових коштів, оскільки нормами законодавства та умовами Колективного договору не передбачено порядку розподілу грошових коштів, а отже відсутні підстави вважати протиправними дії Відповідача в частині не перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача, оскільки вказані зобов'язання виконані Відповідачем в межах кошторисних видатків.

Таким чином, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, згідно клопотання №ПК-341 від 04.06.2015, Третя особа просить суд припинити провадження у справі, посилаючись на те, що даний спір не є підвідомчим господарським судам.

Стосовно вказаного клопотання необхідно зауважити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

До подання даного позову до господарського суду Дніпропетровської області, Позивач звертався з позовом між тими ж сторонами, про той же предмет спору до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2014 у справі №210/2137/14-ц, провадження по цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про повернення фінансових коштів закрито; роз'яснено сторонам, що вказаний спір є юрисдикцією господарського суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори у господарських правовідносинах, у яких хоча б одним з учасників є суб'єкт господарської діяльності.

Відповідно до абзацу 2 ст.1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Згідно з ч.3 ст.3 ГК України діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів.

Зміст позовної заяви та інших матеріалів справи переконливо свідчить про те, що предметом позову є стягнення з суб'єкта господарювання, як роботодавця, заборгованості для придбання санаторно-курортних путівок. Вказані нормативно встановлені зобов'язання випливають з положень ч.3 ст.3 ГК України, оскільки їх виконання спрямоване на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов функціонування Профспілки, як негосподарюючого суб'єкта, що здійснюється за участю суб'єкта господарювання (Відповідача), та безперечно є господарчим забезпеченням діяльності Позивача.

У спірних правовідносинах Позивач та Відповідач виступають як неприбуткова (некомерційна) організація та суб'єкт господарювання відповідно. Тобто між сторонами виник спір про право Профспілки на реалізацію господарчого забезпечення своєї діяльності як неприбуткової громадської організації.

Відтак, суб'єктний склад сторін даного господарського спору та характер спірних правовідносин відповідає вимогам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, чим спростовуються доводи Третьої особи, викладені в її клопотанні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 28.04.2009 по справі №13/178.

За таких обставин, підстави для припинення провадження у даній справі відсутні, а отже клопотання Третьої особи про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до заяви №ПК-290 від 20.05.2015, Третя особа просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог Позивача вказуючи на її пропуск останнім.

Відповідно до ч.1 ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою Сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З огляду на вказані норми Цивільного кодексу України, відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача, обставини щодо пропуску строку позовної давності за даним позовом не досліджуються судом, з огляду на необґрунтованість самих позовних вимог з вище встановлених підстав.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати при відмові в позові покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 34, 36, 43-45, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.07.2015.

Суддя А.Є. Соловйова