ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" червня 2015 р. Справа № 911/2129/14

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1(паспорт серії НОМЕР_1, виданий Голосіївським РВ ГУ МВС України в м. Києві від 28.02.2013 р.), ОСОБА_2 (довіреність від 03.03.2014 р., зареєстрована в реєстрі за № 384);

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: не з'явились;

від органів Державної виконавчої служби: Ільницький І. В. (довіреність № 2569 від 02.03.2015 р.);

розглянувши матеріали справи

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Гіалайн-Україна", м. Київ

на дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції, м. Вишгород

у справі № 911/2129/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гіалайн-Україна", м. Київ

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Відкритого акціонерного товариства імені Васильєва, с. Демидів, Вишгородський район;

2) ОСОБА_5, м. Київ;

3) ОСОБА_6, м. Київ;

про зобов'язання передати предмет лізингу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.06.2015 р. до канцелярії суду від відповідача (боржника) надійшла скарга б/н від 05.06.2015 р. на дії державного виконавця по накладенню штрафу, у якій він просить суд визнати дії державного виконавця ВДВС Вишгородського районного управління юстиції Ільницького І. В. по накладенню штрафу від 20.05.2015 р. у розмірі 1 360, 00 грн на ТОВ „Гіалайн-Україна" неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.05.2015 р. ВП № 45769594.

В обґрунтування своєї скарги відповідач (боржник) зазначає, що дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції по накладенню штрафу від 20.05.2015 р. у розмірі 1 360, 00 грн на ТОВ „Гіалайн-Україна" є неправомірними, а сама постанова Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 20.05.2015 р. ВП № 45769594 про накладення штрафу є незаконною, так як державним виконавцем було винесено вищевказану постанову всупереч положенням ст. ст. 75, 89 Закону України „Про виконавче провадження", Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень", інших нормативно-правових актів, оскільки відповідач (боржник) не має можливості виконати рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 та наказ господарського суду Київської області від 04.12.2014 р. у справі № 911/2129/14 так, як відповідач (боржник) не має у власності майно, що є предметом вказаних рішення і наказу суду, тощо.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2015 р. прийнято до розгляду скаргу ТОВ „Гіалайн-Україна" на дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у справі № 911/2129/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ „Гіалайн-Україна" за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ВАТ імені Васильєва, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання передати предмет лізингу і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 24.06.2015 р.

19.06.2015 р. до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення б/н від 19.06.2015 р. щодо скарги ТОВ „Гіалайн-Україна" на дії державного виконавця, у якій він просить суд відмовити відповідачу у задоволенні скарги повністю.

22.06.2015 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 22.06.2015 р., у якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку із невідкладним відрядженням уповноваженого представника ТОВ „Гіалайн-Україна" та у зв'язку із відсутністю можливості представляти ТОВ „Гіалайн-Україна" у суді іншою особою.

24.06.2015 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували вказані у клопотанні обставини щодо неможливості представника відповідача прибути у судове засідання та щодо неможливості представляти його інтереси у суді іншою особою. Крім того, відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Також, у судовому засіданні позивач та його представник надали усні пояснення щодо своїх заперечень проти скарги, просили суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю з підстав, зазначених у його письмових запереченнях.

Представник Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у судовому засіданні надав документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх заперечень проти скарги, просив суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд повідомив, документи, витребувані судом, не надав.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вимоги скаржника є неправомірними та визнаються такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ „Гіалайн-Україна" за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ВАТ імені Васильєва, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання передати предмет лізингу позов задоволено повністю і вирішено зобов'язати ТОВ „Гіалайн-Україна" виконати обов'язок лізингодавця за фінансово-лізинговим договором від 25.02.2000 року, укладеним між ВАТ імені Васильєва та ФОП ОСОБА_1, та передати ФОП ОСОБА_1 предмет лізингу згідно фінансово-лізингового договору від 25.02.2000 року, укладеного між ВАТ імені Васильєва та ФОП ОСОБА_1, а саме: будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 р. рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 залишено без змін.

04.12.2014 р. на виконання вказаного рішення судом було видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 р. у справі № 911/2129/14 залишено без змін.

Постановою Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 10.12.2014 р. відкрито виконавче провадження ВП № 45769594 з примусового виконання наказу № 911/2129/14, виданого господарським судом Київської області 04.12.2014 р., про зобов'язання ТОВ „Гіалайн-Україна" виконати обов'язок лізингодавця за фінансово-лізинговим договором від 25.02.2000 року, укладеним між ВАТ імені Васильєва та ФОП ОСОБА_1, та передати ФОП ОСОБА_1 предмет лізингу згідно фінансово-лізингового договору від 25.02.2000 року, укладеного між ВАТ імені Васильєва та ФОП ОСОБА_1, а саме: будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за відповідною заявою ФОП ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржнику - ТОВ „Гіалайн-Україна" встановлено строк для добровільного виконання рішення суду - в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Актом Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 15.01.2015 р. у присутності позивача - ФОП ОСОБА_1 та співзасновника ТОВ „Гіалайн-Україна" ОСОБА_7 встановлено, що для ідентифікації спірного приміщення останнім будуть надані всі підтверджуючі документи до Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції 19.01.2015 р.

У січні 2015 р. Відділом Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції пред'явлено ТОВ „Гіалайн-Україна" вимогу № 933 від 27.01.2015 р. державного виконавця, якою зобов'язано ТОВ „Гіалайн-Україна" виконати рішення суду до 03.02.2015 р., та надати письмове підтвердження виконання рішення суду.

Актом Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 10.02.2015 р. за участю відповідних понятих у присутності позивача - ФОП ОСОБА_1 та повноважного представника ТОВ „Гіалайн-Україна" Пілягіна О. В. встановлено, що рішення суду не виконано.

Постановою Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 11.02.2015 р. про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - ТОВ „Гіалайн-Україна" штраф у розмірі 680, 00 грн, яку в подальшому було оскаржено боржником шляхом подання відповідної скарги в господарський суд.

У лютому 2015 р. Відділом Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції пред'явлено ТОВ „Гіалайн-Україна" вимогу № 1599 від 11.02.2015 р. державного виконавця, якою зобов'язано ТОВ „Гіалайн-Україна" виконати рішення суду до 18.02.2015 р., та надати письмове підтвердження виконання рішення суду.

Постановою Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 12.02.2015 р. про стягнення з боржника виконавчого збору постановлено стягнути з боржника - ТОВ „Гіалайн-Україна" виконавчий збір у розмірі 1 360 грн, яку в подальшому було оскаржено боржником шляхом подання відповідної скарги в господарський суд.

Актом Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 26.02.2015 р. у присутності позивача - ФОП ОСОБА_1 встановлено, що рішення суду не виконано - будівля інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв. м. ФОП ОСОБА_1 не передана.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2015 р. у справі № 911/2129/14 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ „Гіалайн-Україна" на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції по стягненню з боржника - ТОВ „Гіалайн-Україна" виконавчого збору від 12.02.2015 р. у розмірі 1 360, 00 грн у виконавчому провадженні ВП № 45769594.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2015 р. у справі № 911/2129/14 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ „Гіалайн-Україна" на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції щодо накладення штрафу у розмірі 680, 00 грн на боржника - ТОВ „Гіалайн-Україна" постановою від 11.02.2015 р. у виконавчому провадженні ВП № 45769594.

Постановою Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 20.05.2015 р. про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - ТОВ „Гіалайн-Україна" штраф у розмірі 1 360, 00 грн.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із виконанням судових рішень здійснюється Господарським процесуальним кодексом України, Законом України „Про виконавче провадження", Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень", іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього ж закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 25 цього ж закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 27 цього ж закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 цього ж закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 75 цього ж закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 89 цього ж закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

У встановлені законом та вимогами державного виконавця строки для добровільного виконання рішення суду боржник рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 не виконав, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження ВП № 45769594.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем (боржником) у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували факти належного виконання рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 у встановлені законом та вимогами державного виконавця строки для добровільного виконання рішення суду.

Отже, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ВП № 45769594, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції правомірно та із дотриманням вимог положень Закону України „Про виконавче провадження" та за наявності відповідних підстав і необхідних повноважень було винесено постанову про накладення штрафу від 20.05.2015 р., а сама постанова Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 20.05.2015 р. про накладення штрафу є такою, що відповідає вимогам законодавства України.

Заперечення відповідача (боржника) щодо того, що ТОВ „Гіалайн-Україна" не має можливості виконати рішення господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 та наказ господарського суду Київської області від 04.12.2014 р. у справі № 911/2129/14 у зв'язку із тим, що ТОВ „Гіалайн-Україна" не має у власності майна, яке є предметом лізингу фінансово лізингового договору від 25.02.2000 p., а саме: будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1; що адреси АДРЕСА_1 не існує, що у селі Демидів Вишгородського району Київської області будівлі інженерно-технічного корпусу площею 506, 1 кв.м. взагалі не зареєстровано; що на час реєстрації за ВАТ ім. Васильєва нерухомого майна - будівлі електроцеху загальною площею 939, 9 кв.м. будівля інженерно - технічного корпусу не мала окремої поштової адреси та не була зареєстрована як окремий об'єкт нерухомого майна; що такої будівлі як інженерно-технічний корпус як окремого об'єкта нерухомого майна, який би відповідав Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не існує і не існувало є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи та заперечуються відповідними доказами і висновками суду у справі № 911/2129/14.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 911/2129/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ „Гіалайн-Україна" за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ВАТ імені Васильєва, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання передати предмет лізингу, крім іншого, встановлено, що предметом фінансово лізингового договору від 25.02.2000 р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ВАТ імені Васильєва, є саме будівля інженерно-технічного корпусу, площею 506, 10 кв.м., що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об'єктом нерухомого майна та розташована за адресою: АДРЕСА_1, і разом з будівлею електроцеху, площею 433, 80 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, складають собою єдиний будівельний об'єкт, який складається з двох вищевказаних частин, і ФОП ОСОБА_1 у відповідності до положень пунктів 8.1., 8.2., 8.3., 8.4. фінансово лізингового договору від 25.02.2000 р. набув право переходу у власність та оформлення права власності на предмет лізингу, саме на вищевказану будівлю інженерно-технічного корпусу, площею 506, 10 кв.м., що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об'єктом нерухомого майна та є частиною єдиного будівельного об'єкту - будівлі електроцеху, загальною площею 939, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, і станом на час розгляду справи власником єдиного будівельного об'єкту - будівлі електроцеху, загальною площею 939, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якої також увійшла і спірна вищевказана будівля інженерно-технічного корпусу, є відповідач - ТОВ „Гіалайн-Україна".

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини щодо неправомірних дій державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції при прийнятті постанови від 20.05.2015 р. про накладення штрафу та щодо незаконності постанови Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 20.05.2015 р. про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 45769594, викладені у скарзі б/н від 05.06.2015 р. відповідача (боржника) - ТОВ „Гіалайн-Україна", не знайшли свого підтвердження в ході її розгляду, а тому вимоги відповідача (боржника) про визнання їх відповідно неправомірними та недійсною є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зазначеної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги б/н від 05.06.2015 р. (вх. № 132/15 від 08.06.2015 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю „Гіалайн-Україна" на дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у виконавчому провадженні ВП № 45769594.

Суддя В.М.Бацуца