номер провадження справи 31/102/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 Справа № 908/2657/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Хуторного В.М., при секретарі Пилипенко А.В.

За участю представників: від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 13.05.2015 р.; від відповідача 1 ОСОБА_2, довіреність №150/03 від 05.06.2015 р.; від відповідача 2 ОСОБА_3, довіреність від 23.03.2015 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2657/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Бердянський машинобудівний завод», смт. Мангуш Донецької області (скорочено ПрАТ «Бердянський машинобудівний завод»);

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м. Київ (скорочено ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»);

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод», смт. Мангуш Донецької області (скорочено ПрАТ «Азовський машинобудівний завод»);

про визнання договору недійсним

Ухвалою господарського суду від 20.04.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено та присвоєно номер провадження у справі 31/102/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 27.05.2015 р. та розгляд справи відкладено на 24.06.2015 р. Ухвалою суду від 27.05.2015 р. розгляд справи продовжено на 15 календарних днів.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сутність спору:

ПрАТ «Бердянський машинобудівний завод» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (відповідач 1) та ПрАТ «Азовський машинобудівний завод» (відповідач 2) про визнання недійсним Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №64-П-07 від 27.12.2007 р., укладеного між відповідачем 2 та відповідачем 1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач на момент укладання спірного Договору та на даний час є власником пакету акцій відповідача 2 в кількості 387126 шт., що становить 13,0001 % статутного фонду відповідача 2. Згідно п. 10.5.3 Статуту відповідача 2, який діяв на момент укладання спірного Договору з відповідними змінами, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує статутний фонд відповідача 2, крім договорів з розпорядження продукцією власного виробництва та придбання комплектуючих матеріалів тощо, які використовуються у виробництві продукції, відносяться до компетенції загальних зборів акціонерів відповідача 2. В даному випадку, рішення про затвердження договору на суму, що перевищує 2977880 грн. (статутний фонд товариства) загальними зборами акціонерів товариства не приймалось. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 10, 41 Закону України «Про господарські товариства», ст. ст. 3, 92, 116, 159, 203, 207, 2015 ЦК України та ст. ст. 1, 2, 12, 22, 61, 64, 82 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на позовних вимогах, просить їх задовольнити.

ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», відповідач 1 у справі, у відзиві зазначає, що факт порушення корпоративних прав позивача є не доведеним та необґрунтованим, оскільки позивач був присутній на загальних зборах акціонерів, де приймалися рішення щодо затвердження укладених оспорюваних договорів, у звязку з чим ПрАТ «Бердянський машинобудівний завод» міг довідатися про порушення свого права внаслідок їх укладення. Крім того, звертає увагу на те, що оскільки позивач є акціонером товариства, який володіє 13,0001% статутного фонду позичальника та відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду корпоративних спорів», акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. Представник відповідача 1 у судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві, просить відмовити у задоволені позову повністю.

ПрАТ «Азовський машинобудівний завод», відповідач 2 у справі, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує з тих підстав, що при підписанні Кредитного договору та інших договорів, директор діяв у відповідності до повноважень, наданих йому Статутом товариства, а саме: п. 10.7.5 та на підставі протоколу засідання наглядової ради №10 від 24.12.2007 р. та протоколу засідання наглядової ради №11 від 15.04.2008 р. відповідно. Представник відповідача 2 у судовому засіданні з доводами, викладеними у позові не погоджується, з підстав, що вказані у відзиві.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2007 р. між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» (назву змінено на ПАТ «Брокбізнесбанк», відповідач 1 у справі) та ЗАТ «Азовський машинобудівний завод» (назву змінено на ПрАТ Азовський машинобудівельний завод» відповідно до 1.1 Статуту, відповідач 2 у справі)», було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 64-П-07 (надалі Кредитний договір).

Згідно п. 1.1 вказаного Договору, Банк за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів надає Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 11000000 грн. (ліміт кредитної лінії), на умовах, передбачених цим Договором.

За умовами п. 2.1 Кредитного договору, Кредит надається Банком Позичальнику шляхом оплати протягом дії цього договору розрахункових документів (платіжних доручень) Позичальника безпосередньо з позичкового рахунку, відкритого Банком в Донецькій філії АБ «Брокбізнесбанк» на рахунки контрагентів Позичальника або на поточний рахунок Позичальника відповідно до цільового призначення кредиту.

Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору забезпеченням кредиту є:

- застава нерухомості згідно іпотечного договору №385 від 27.12.2007 р.;

- застава обладнання згідно договору застави обладнання від 27.12.2007 р.;

- застава обладнання згідно договору застави обладнання №387 від 27.12.2007 р.

Права та обовязки сторін викладено у розділі 3 цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання повноваженими представниками сторін (п. 5.1 Кредитного договору).

Договором №1 від 03.07.2008 р. про внесення змін до Кредитного договору, пункт 1.1 Кредитного договору викладено у новій редакції, а саме змінено розмір відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 13000000 грн.

Договором № 2 про внесення змін до Кредитного договору, пункт 1.1 Кредитного договору викладено у новій редакції, а саме змінено розмір відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 23000000 грн.

Додатковими Договорами від 03.07.2008 р., від 26.09.2008 р., від 21.10.2008 р., від 17.11.2008 р., від 27.03.2009 р., від 30.04.2009 р., від 16.03.2011 р., від 23.08.2012 р. від 30.08.2013 р. вносились зміни щодо розміру та сплати процентів, повернення кредиту, строку користування залишку заборгованості, укладання договорів страхування предметів застави та інші.

В позовній заяві позивач вказує, що Кредитний договір та Додаткові договори №1 від 03.07.2008 р. та №2 від 26.09.2008 р. про внесення змін до Кредитного договору, підписані генеральним директором відповідача 2 з порушенням п. 10.5.3 Статуту відповідача 2, згідно якого затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує статутний фонд відповідача 2, крім договорів з розпорядження продукцією власного виробництва та придбання комплектуючих, матеріалів тощо, що використовуються у виробництві продукції, відноситься до компетенції загальних зборів акціонерів відповідача 2. Кредитний договір та вищезазначені Додаткові договори щодо збільшення суми ліміту кредитування підписані генеральним директором відповідача 2 без наданих йому таких повноважень загальними зборами учасників товариства, оскільки розмір кредитування перевищує статутний фонд відповідача 2. На думку позивача, укладення відповідачем 2 як Кредитного договору так і Додаткових договорів про внесення змін до Кредитного договору порушує його право на управління товариством, оскільки позивач був та є акціонером товариства, що володіє 13% статутного фонду.

Предметом розгляду по даній справі є визнання недійсним Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №64-П-07 від 27.12.2007 р., укладеного між відповідачем 2 та відповідачем 1.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про господарські товариства», яким підлягали регулюванню правовідносини між акціонерами під час укладання спірного Договору, учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Згідно ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, учасники товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 10.5.3. Статуту відповідача 2, що діяв на момент укладання спірного договору та зазначених змін до нього, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує статутний фонд відповідача 2, крім договорів з розпорядження продукцією власного виробництва та придбання комплектуючих, матеріалів тощо, що використовуються у виробництві продукції, відноситься до виключної компетенції загальних зборів акціонерів відповідача 2 і не можуть бути передані іншим органам відповідача 2.

Відповідно до частини другої ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

В силу частини другої ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Позивач свій позов обґрунтовує тим, що генеральний директор ПрАТ «Азовський машинобудівельний завод», укладаючи Кредитний договір та додаткові угоди до нього (зокрема Договір №1 від 03.07.2008 р. та Договір №2 від 26.09.2008 р.), діяв з перевищенням повноважень, якими наділений виконавчий орган відповідача-2.

Відповідно до частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє. вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» надано чіткі роз'яснення з даного приводу, зокрема п. 3.4. передбачає, що «...доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін...».

Доказом, який свідчить про схвалення Кредитного договору та додаткових угод до нього (Договір №1, Договір №2, Договір №5) є рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Азовський машинобудівельний завод» від 17.04.2013 р., оформлене протоколом №2 на підставі якого між Банком та відповідачем 2 було укладено Додаткову угоду від 30.08.2013 р., якою в підсумку було збільшено ліміт кредитної лінії до 25457284 грн. 56 коп.

Оспорюваний Кредитний договір, укладений між відповідачами, був затверджений загальними зборами акціонерів позичальника, що підтверджується витягом із протоколу №11 від 27.12.2007 р., на яких був також присутній і позивач. Оспорюваний Договір №1 (збільшення ліміту кредитної лінії), укладений між відповідачами, був затверджений загальними зборами акціонерів позичальника, що підтверджується витягом з протоколу №8 від 03.07.2008 р., на яких був також присутній і позивач.

Додаткова угода від 30.08.2013 р., укладена між відповідачами, в розумінні статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» була попередньо схвалена загальними зборами акціонерів позичальника, що підтверджується протоколом №2 від 17.04.2013 р. відповідно до якого «...протягом періоду з 07.06.2013 р. по 07.06.2014 р. (включно) товариством можуть вчиняться правочини наступного характеру, зокрема договори кредиту граничною сукупною вартістю 200000000 грн. та надання повноваження на укладення такого правочину генеральному директору товариства».

Рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Азовський машинобудівельний завод», оформлені відповідними протоколами, не оскаржувалися, вони є правомірними та чинними.

Суд дійшов висновку, що позивач не може втручатися в господарську діяльність товариства, зокрема шляхом оспорення договорів, які укладені цим товариством.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів акціонерів належить, зокрема, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану у статуті товариства.

Статутом товариства визначено, що одноосібним виконавчим та розпорядчим органом відповідача 2 є генеральний директор, що обирається загальними зборами терміном на 10 років і може переобиратися необмежену кількість разів.

Відповідно до п. 10.7.5 Статуту відповідача 2, в редакції, що діяла в момент укладання спірного договору та зазначених змін до нього, до компетенції генерального директора відноситься дія без доручень від імені Товариства, представництва його інтересів, укладання правочинів від імені товариства, укладання договорів, угод, контрактів в межах компетенції, наданої йому цим статутом і законодавством України.

У зв'язку з цим, дії генерального директора щодо укладення від імені відповідача 2 Кредитного договору та додаткових угод до нього, були вчинені в межах повноважень, у відповідності до вимог пункту 10.7.5 Статуту, адже він не містить жодних обмежень щодо укладення таких угод виконавчим органом.

Відповідно пункту 51 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. №13 «Про практику розгляду корпоративних спорів», законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва.

ПрАТ «Бердянський машинобудівний завод» не надано доказів, які би обґрунтовували факт наявності порушеного права у позивача.

Факт порушення корпоративних прав позивача є не доведеним, у зв'язку з чим, позов ПрАТ «Бердянський машинобудівний завод» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 30.06.2015 р.

Суддя В.М. Хуторной