ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2015 р. Справа № 911/2348/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-1»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-2»

про стягнення 65 944,75 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Тютюнник О.А. (дов. б/н від 05.05.2014);

від відповідача не з'явилися;

від третьої особи не з'явилися.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ» (далі - позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-1» (далі - відповідач) про стягнення 65 944,75 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманого згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.06.2015 порушено провадження у справі № 911/2348/15, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-2» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи призначено на 26.06.2015.

У судовому засіданні 26.06.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач та третя особа в судове засідання 26.06.2015 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.08.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-2» (Покупець) укладено договір поставки № 525, згідно якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору, на умовах договору.

Згідно п. 3.3 договору покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 договору протягом терміну платежу зазначеного у пункті 1.1. додатку № 3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50 грн. 00 коп., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9.

Сторони можуть розірвати договір, повідомивши іншу сторону за 1 місяць до передбачуваного розірвання. Повідомлення про розірвання має бути надіслане рекомендованим листом з повідомленням про отримання (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору договір укладений строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

Пунктом 1.1 додатку № 3 до договору погоджено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень в магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Згідно п. 2.1 додатку № 3 до договору у випадку розірвання ділових відносин між сторонами з будь-яких причин усі борги, що належать до сплати постачальником на користь покупця, розраховуються і сплачуються протягом 10 днів після такого розірвання.

18.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-2» (Покупець) укладено додаткову угоду до договору поставки № 525 від 31.08.2011, за умовами якої сторони погодили, що покупець оплачує замовлені товари не пізніше ніж за один календарний день до дня поставки товару в розмірі 100 % від вартості замовленого товару.

19.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ» (Постачальник), Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-2» (Первісний покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-1» (Новий покупець) укладено додаткову угоду про заміну сторони у зобов'язанні, згідно якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ «КРАЙ-2» на ТОВ «КРАЙ-1» у зобов'язаннях по договору поставки з дати підписання цієї додаткової угоди.

Згідно п. 2 додаткової угоди з дати підписання цієї додаткової угоди всі права (як кредитора у зобов'язанні по договору поставки) і обов'язки (як боржника у зобов'язанні по договору поставки) сторони покупця по договору поставки переходять від первісного покупця до нового покупця, і первісний покупець вибуває із зобов'язання по договору поставки як сторона.

Обов'язок оплатити згідно з умовами договору товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до дати підписання угоди, переходить до нового покупця. Первісний покупець та постачальник протягом 30 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди зобов'язуються підписати акт звірки взаєморозрахунків по договору поставки станом на останній робочий день, що передує даті підписання цієї додаткової угоди. До підписання цього акту сторони дійшли згоди, що зобов'язання по оплаті поставленого товару по договору переходять до нового покупця у сумі згідно з даними бухгалтерського обліку первісного покупця та постачальника на дату даної додаткової угоди (п.п. 3, 4 додаткової угоди).

Судом встановлено, що до відповідача перейшов обов'язок оплати товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю на підставі договору поставки № 525 від 31.08.2011 та не оплачений до дати підписання даної угоди.

Cуд встановив, що відповідно до п. 4 додаткової угоди від 19.11.2014 між позивачем та третьою особою підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 18.11.2014 (а.с. 43), згідно якого борг ТОВ «КРАЙ-2» перед ТОВ «ТК СОЮЗ» за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар становить 73 500,09 грн.

Після заміни сторони у зобов'язанні відповідач 20.11.2014 сплатив позивачу 12 592 грн, а позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на загальну суму 5 392,44 грн, а третьою особою повернуто позивачу товар на суму 355,74 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними (а.с. 56-61), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар склав 65 944,79 грн (73 500,09 грн - 12 592 грн + 5 392,44 грн - 355,74 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 62, 100-101), а також актом звіряння взаємних розрахунків (а.с. 44), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

16.03.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 0016 від 16.03.2015 (а.с. 63), згідно якого на підставі п. 5.1. договору повідомив останнього про розірвання договору поставки № 525 від 31.08.2011 та просив оплатити заборгованість за договором поставки № 525 від 31.08.2011. Вказаний лист отриманий представником відповідача 08.04.2015, що підтверджується підписом останнього на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 65).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про розірвання з 08.05.2015 договору поставки № 525 від 31.08.2011 в порядку п. 5.1. договору, а відтак, відповідач, починаючи з 18.05.2015, зобов'язаний сплати позивачеві заборгованість за договором поставки № 525 від 31.08.2011 на підставі п. 2.1. додатку № 3 до договору.

Предметом позову є вимога про стягнення 65 944,75 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (абзац перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.).

Суд встановив, що до відповідача перейшов обов'язок оплати товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю на підставі договору поставки № 525 від 31.08.2011 та не оплачений до дати підписання угоди від 19.11.2014; відповідно до п. 4 додаткової угоди від 19.11.2014 між позивачем та третьою особою підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 18.11.2014 (а.с. 43), згідно якого борг ТОВ «КРАЙ-2» перед ТОВ «ТК СОЮЗ» за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 становить 73 500,09 грн; після заміни сторони у зобов'язанні відповідач 20.11.2014 сплатив позивачу 12 592 грн, а позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на загальну суму 5 392,44 грн, а третьою особою повернуто позивачу товар на суму 355,74 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними (а.с. 56-61), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар склав 65 944,79 грн (73 500,09 грн - 12 592 грн + 5 392,44 грн - 355,74 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 62, 100-101), а також актом звіряння взаємних розрахунків (а.с. 44), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору; з 08.05.2015 договір поставки № 525 від 31.08.2011 є розірваним в порядку п. 5.1. договору, а відтак, відповідач, починаючи з 18.05.2015, зобов'язаний сплатити позивачеві заборгованість за договором поставки № 525 від 31.08.2011 на підставі п. 2.1. додатку № 3 до договору.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 65 944,79 грн, який не погашено та те, що суд не може вийти за межі позовних вимог про стягнення 65 944,75 грн боргу, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 65 944,75 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-1» (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Леніна, буд. 19, кв. 13; ідентифікаційний код 22863249) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ» (62300, Харківська обл., Дергачівський район, м. Дергачі, провулок Залізничний, буд. 18; ідентифікаційний код 36419123) 65 944 (шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири гривні) 75 коп. боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 30.06.2015

Суддя П.В.Горбасенко