КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/4666/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Борисенко М.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю яхтобудівна верф "Флагман" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. у справі №910/4666/15-г (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю яхтобудівна верф "Флагман"

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про стягнення заборгованості у сумі 56129,09 грн. та 20009,37 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у сумі 56129,09 грн. та 20009,37 доларів США, у еквіваленті до гривні за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/4666/15-г від 30.03.2015р. у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що виходячи з аналізу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Цивільного кодексу України, позивач є кредитором банку за договором банківського рахунку, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, на якого поширюються обмеження встановлені п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому вимога Позивача про перерахування залишку коштів, які знаходяться на його рахунку у Відповідача, є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем у силу зазначеної норми, у зв'язку із запровадженням у останнього тимчасової адміністрації.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом порушено норми матеріального законодавство, яке регулює право власності на особисті грошові кошти, порушено конституційне право щодо непорушності права власності; судом порушено норми процесуального права, а саме право Позивача на судовий захист.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.04.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/4666/15-г до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 02.06.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. відкладено розгляд справи на 23.06.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. справу №910/4666/15-г за апеляційною скаргою Позивача передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Станіка С.Р., Хрипуна О.О.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

25.05.2010р. між Відповідачем та Позивачем був укладений договір банківського рахунку №1448-ЮЛ, за умовами якого Відповідач відкрив Позивачу поточні рахунки у національній та іноземній валютах та зобов'язувався здійснювати розрахунково-касове обслуговування відповідно до Положення про оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ та порядок їх виконання, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, в тому числі здійснює функції розрахункової палати та отримує плату за обслуговування Позивача згідно з тарифами на операції та послуги Відповідача.

Відповідно до п.1.2. договору Відповідач зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Позивачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п.2.1.-2.2. договору розрахункові документи приймаються до виконання Відповідачем протягом 10 календарних днів з дня їх виписки, при цьому день заповнення розрахункового документа не враховується. Платежі з рахунків Позивача проводяться за його дорученням на підставі розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня.

Відповідно до п.2.4.2. договору у випадку подання Позивачем до Відповідача платіжного доручення в іноземній валюті без зазначення строку виконання, Відповідач виконує переказу строки, передбачені для «звичайного» строку виконання переказу, але не раніше дня валютування. Звичайне - платіжне доручення в іноземній валюті виконується Відповідачем не пізніше ніж на третій робочий день Відповідача після його надходження.

Згідно з п.3.1.1. договору Відповідач має право відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення Позивачем чинного законодавства, нормативних актів Національного банку України та умов цього договору, а також вимог щодо оформлення розрахункових документів та строків їх подання до Відповідача.

Відповідно до п.3.3 договору банківського рахунку Відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові операції Позивача згідно з вимогами чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України. Забезпечувати збереження ввірених йому коштів Позивача. За розпорядженням Позивача видавати або перераховувати з його рахунку кошти в день надходження до Відповідача відповідного розрахункового документа, за умови подання його в операційний час.

02.02.2015р. Відповідачем було прийнято платіжне доручення Позивача №2 від 02.02.2015р. на суму 74000,00 грн. з призначенням платежу «перерахування грошових коштів на поточний рахунок, без ПДВ».

03.02.2015р. Відповідачем було прийнято платіжне доручення Позивача №1 від 02.02.2015р. на суму 19934,37 доларів США з призначенням платежу «перерахування грошових коштів на валютний рахунок в іншому банку, без ПДВ».

13.02.2015р. Відповідач на запит Позивача від 11.02.2015р. надав лист-відповідь №22, в якому повідомив що у Позивача залишок коштів в національній валюті становить 56129,09 грн. та 20009,37 доларів США.

13.02.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №30 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.02.2015р. до 13.05.2015р. та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Відповідача.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015р. №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015р. №99, «Про початок процедури ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Відповідача та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Відповідача провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік з 13.05.2015р. до 12.05.2016р. включно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно з ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно з ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Згідно з ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня свого призначення уповноважена особа Фонду приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці у порядку, встановленому законодавством України. Для проведення оцінки майна уповноважена особа Фонду має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

З наведених норм права вбачається, що вказаними спеціальними нормами встановлений окремий порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з кредиторами банку, в тому числі Позивачем, який унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку поза межами ліквідаційної процедури та поза встановленою черговістю.

З наведеного вбачається, що на підставі, укладеного 25.05.2010р. між Позивачем та Відповідачем договору банківського рахунку, у Відповідача перед Позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження Позивача про перерахування відповідних сум з рахунка Позивача. У лютому 2015р. Позивач подав Відповідачу платіжні доручення №1 від 02.02.2015р. про перерахування грошових коштів на поточний рахунок в сумі 74000,00 грн. та №2 від 02.02.2015р. про перерахування грошових коштів на валютний рахунок в іншому банку в сумі 19934,37 доларів США, які Відповідачем виконані не були.

13.02.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №30 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.02.2015р. до 13.05.2015р. та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Відповідача. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015р. №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015р. №99 «Про початок процедури ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації Відповідача та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Відповідача з 13.05.2015р. до 12.05.2016р. включно.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тому саме вони підлягають застосуванню до спірних відносин.

На підставі положень Цивільного кодексу України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність" апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку Позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на якого поширюється обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене та враховуючи, що Позивач є кредитором Відповідача за договором банківського рахунку від 25.05.2010р., щодо виконання Відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вимога Позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунку у Відповідача є саме вимогою кредитора та не може бути виконана Відповідачем, в силу положень ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із введенням у Відповідача тимчасової адміністрації. А тому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають.

Щодо тверджень Позивача про те, що порушення Відповідачем свого зобов'язання за договором банківського рахунку від 25.05.2010р. відбулося ще до здійснення тимчасової адміністрації банку (платіжне доручення №1 від 02.02.2015р. та №2 від 02.02.2015р.) та не було усунуте під час тимчасової адміністрації, місцевим судом вірно зазначено, що згідно п.6.1 договору за несвоєчасне (пізніше наступного робочого дня після отримання платіжного документа) списання з вини Відповідача коштів з рахунку Позивача, а також за несвоєчасне зарахування суми, яку належить зарахувати на рахунок Позивача, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,1 відсотка від відповідної суми за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків від суми переказу, крім того, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено відповідальність за порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ. А тому, за несвоєчасне списання з вини Відповідача коштів з рахунку Позивача, як договором, так і законодавством передбачена відповідальність у вигляді сплати пені, що надає право Позивачеві захистити свої права в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю яхтобудівна верф "Флагман" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. у справі №910/4666/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. у справі №910/4666/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.06.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

О.О. Хрипун