ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Справа № 911/1571/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5», Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 5240361,45 грн.

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Чутенко І.В. (довіреність №28 від 14 травня 2015 року);

від відповідача: Борецький Б.О. (довіреність №25/05/2 від 25 травня 2015 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (далі - відповідач) про стягнення 5240361,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, відповідно до умов кредитного договору від 18 квітня 2011 року за №85/11-KL та додаткових угод до нього, надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» кредит в розмірі 8193000,00 грн. на умовах сплати процентів за користування кредитом з терміном остаточного повернення кредитних коштів 17 квітня 2015 року. В порушення умов зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитними коштами в порядку, розмірі та строки, визначені договором, у повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивачем заявлено до стягнення 5133000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 98722,36 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 8331,22 грн. пені та 307,87 грн. 3% річних.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 10 квітня 2015 року та призначено справу до розгляду на 12 травня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 12 травня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 26 травня 2015 року.

У судових засіданнях 26 травня 2015 року та 16 червня 2015 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви.

Присутній у судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував, проте, письмового відзиву на позовну заяву не подав.

24 червня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (за договором - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (за договором - позичальник) укладено кредитний договір за №85/11-KL.

Згідно пункту 1.1 договору, банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів на придбання нерухомості з максимальним лімітом заборгованості в сумі 2500000,00 грн.

Додатковою угодою від 19 квітня 2011 року пункт 1.1 договору викладено у наступній редакції: банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів на придбання нерухомості з максимальним лімітом заборгованості в сумі 7993000,00 грн.

Додатковою угодою від 18 квітня 2013 року пункт 1.1 договору викладено у наступній редакції: банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів на придбання нерухомості з максимальним лімітом заборгованості в сумі 7333000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 договору, строк повернення кредитних коштів: по 18 квітня 2013 року включно.

Додатковою угодою від 18 квітня 2013 року встановлено інший строк повернення кредитних коштів, а саме, 17 квітня 2015 року включно.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12 процентів річних.

Додатковою угодою від 1 вересня 2014 року пункт 1.3 договору викладено в наступній редакції: за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18 процентів річних.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору, банк зобов'язаний згідно умов цього договору та у межах сум, що передбачена в п. 1.1 цього договору надати позичальнику кредитні кошти шляхом їх перерахування відповідно до цільового призначення за наданими позичальником письмовими заявками та документами відповідно до чинного законодавства України.

В матеріалах справи №911/1571/15 наявні належним чином завірені копії заявок Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (том 1, а.с. 112-116), щодо надання грошових коштів згідно умов кредитного договору №85/11-KL від 18 квітня 2011 року.

Також, в матеріалах справи наявні меморіальні ордери №48364 від 20 квітня 2011 року, №45728 від 19 квітня 2011 року, №42617 від 18 квітня 2011 року, №100603 від 14 грудня 2012 року та №114275 від 27 січня 2012 року, якими підтверджується факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів, передбачених кредитним договором №85/11-KL від 18 квітня 2011 року, у розмірі 8193000,00 грн.

Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором щодо надання відповідачу кредитних коштів.

Згідно пункту 2.6 договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів.

Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного п. 1.2 договору строку повернути банку суму наданих кредитних коштів в повному обсязі, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 3.2.3 договору, банк має право вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання поручителем/заставодавцем/іпотекодавцем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

У зв'язку з тим, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №85/11-KL від 18 квітня 2011 року та додаткових угод до нього, а саме, не сплачував проценти та недотримувався графіку зменшення максимального ліміту заборгованості, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5133000,00 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 98722,36 грн. залишилась непогашеною. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5133000,00 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 98722,36 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з сум неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є обґрунтованим та вірним, отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 8331,22 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховані позивачем 3% річних у сумі 307,87 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а, код 24516406) на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, код 35894495) - 5133000 (п'ять мільйонів сто тридцять три тисячі) грн. 00 коп. заборгованості, 98722 (дев'яносто вісім тисяч сімсот двадцять дві) грн. 36 коп. заборгованості за процентами, 8331 (вісім тисяч триста тридцять одна) грн. 22 коп. пені та 307 (триста сім) грн. 87 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а, код 24516406) в дохід Державного бюджету України на р/р 3001, банк ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018, , одержувач платежу ГУ ДКСУ у Київській області, призначення платежу: 22030001 - 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 25 червня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць