номер провадження справи 14/42/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 Справа № 908/1300/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сушко Л.М., судді -Давиденко І.В., Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (адреса - 02152 м. Київ, пр-т Павла Тичини, б. 1-В оф. В; адреса представника ТОВ «Юридична фірма Вернер» - 01001 м. Київ, а/с 199)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_2)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

02 березня 2015 року Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі за текстом ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі за текстом ФОП ОСОБА_2) про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. порушено провадження у справі №908/1300/15-г, судове засідання призначено на 23.04.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2015р. розгляд справи відкладено на 16.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. розгляд справи відкладено на 28.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. справу № 908/1300/15-г прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сушко Л.М., судді - Давиденко І.В., Смірнов О.Г., судове засідання призначено на 27.05.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. розгляд справи відкладено на 17.06.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.06.2015р. розгляд справи відкладено до 23.06.2015р.

22.06.2015р. від Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Позивача.

В судовому засіданні 23.06.2015р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язань по Договору про фінансовий лізинг №00005973 від 23.10.2012р. у останнього виникла заборгованість в розмірі 48 819,71 грн. (частково не сплачено щомісячний платіж за лютий 2014 року, не сплачено платежі за березень-червень 2014 року).

За умовами Договору з 20.06.2014р. він є припиненим. У зв'язку з припиненням Договору та порушенням його умов Відповідач повинен сплатити на користь Позивача збитки, передбачені п. 8.2.3 та 8.6 Договору, а саме: по Договору про надання юридично-консультативних послуг від 21.06.2012р., укладеному з ТОВ «Юридична компанія «Трепл Сі», по Договору №29/28-011 від 01.02.2011р. про надання ТОВ «Орум» колекторських послуг, за послуги ПП ОСОБА_3, а також збитки у вигляді витрат на оплату послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер» за Договором про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010р. - надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів Позивача в суді. Сума збитків в цій частині складає 76 263,92 грн.

Збитки на підставі ст. 12.9. Договору складають 215 393,30 грн.

На підставі п. 8.2.2. Договору сплаті також підлягає штраф у розмірі 3 658,27 грн.

Крім того, оскільки Відповідачем порушено строки внесення платежів, отже крім основної заборгованості, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на зазначене Позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 48 819,71 грн. основного боргу, 291 657,22 грн. збитків, 3 658,27 грн. штрафу, 1 356,55 грн. 3% річних, 11 093,85 грн. інфляційних збитків, 3 902,40 грн. пені та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник Відповідача в судові засідання за викликом суду не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги лист Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 30.03.2015р. № 04-16-416 у господарського суду Запорізької області була відсутня можливість виконати вимоги ст. 87 ГПК України щодо направлення на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвали господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. по справі № 908/1300/15-г.

Про дату, час та місце розгляду справи № 908/1300/15-г Відповідач був повідомлений ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р., копія якої була направлена на адресу представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

23.10.2012р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Лізингодавець та ФОП ОСОБА_2 - Лізингоодержувач укладено Договір про фінансовий лізинг №00005973 (далі за текстом Договір), за умовами якого об'єктомv лізингу є транспортний засіб типу VW СС, 2.0 ТDІ, шасі № НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, 2012 року виробництва (далі за текстом Об'єкт лізингу).

Умови лізингу:

- вартість Об'єкту лізингу еквівалент 48 074,00 доларів США;

- авансовий платіж еквівалент 12 018,50 доларів США;

- обсяг фінансування еквівалент 36 055,50 доларів США;

- кількість лізингових платежів 60;

- строк лізингу (місяців) 60;

- лізинговий платіж еквівалент 1 066,11 доларів США;

- адміністративний платіж еквівалент 721,12 доларів США;

- процентна ставка - змінна відповідно до п. 6.4.2. Загальних комерційний умов внутрішнього фінансового лізингу (далі за текстом Умови лізингу).

Відповідно до п. 3.2. Договору, Порше Лізинг Україна придбає Об'єкт лізингу (отримує право власності на Об'єкт лізингу) та передає Лізингоодержувачу Об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та цього Контракту.

Згідно п. 3.3. Договору, Лізингоодержувач користується Об'єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями чинного українського законодавства та забезпечує експлуатацію Об'єкта лізингу у відповідності до цього Контракту.

За приписами п. 3.4. Договору, після завершення строку лізингу за Контрактом Лізингоодержувач придбає Об'єкт лізингу у Порше Лізинг Україна за купівельною ціною, що буде визначена Порше Лізинг Україна з урахуванням виконання Лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати Лізингових платежів та інших Платежів, які підлягають виплаті за цим Контрактом. За умови повної сплати Лізингоодержувачем Лізингових платежів та інших Платежів, що підлягають виплаті за цим Контрактом, Порше Лізинг Україна приймає рішення про визначення купівельної ціни у розмірі Вартості Об'єкта лізингу, як це визначено у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а сплачені Лізингоодежувчем Авансовий платіж та платежі, що відшкодовують частину вартості Об'єкта лізингу, будуть зараховані у сплату купівельної ціни. У разі неповної сплати Лізингоодержувачеи будь-яких Платежів за Контрактом, розмір купівельної ціни буде відповідним чином збільшений.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Позивач зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час, як Відповідач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків коли Позивач матиме право розірвати цей Договір та вимагати повернення Об'єкта Лізингу).

Відповідач, згідно з положеннями п. 6.1. Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Згідно до п. 6.5. Договору щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений Позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, а саме:

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за лютий 2014 року на суму

2 669,44 грн. відповідно до рахунку № 00179993 від 03.02.2014 р., належного до сплати

відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2014 р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за березень 2014 року на суму 10765,38 грн. відповідно до рахунку № 00186065 від 03.03.2014 р., належного до сплати

відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2014 р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за квітень 2014 року на суму 11530,02 грн. відповідно до рахунку № 00193490 від 01.04.2014 р., належного до сплати

відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.04.2014 р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за травень 2014 року на суму 11821,79 грн. відповідно до рахунку № 00200124 від 05.05.2014 р., належного до сплати

відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.05.2014 р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за червень 2014 року на суму 12033,08 грн. відповідно до рахунку № 00205961 від 03.06.2014 р., належного до сплати

відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.06.2014 р.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням умов Договору, основна заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 48 819,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Таким чином, на правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Свої зобов'язання за Договором Порше Лізинг Україна виконував належним чином, зокрема, передав Відповідачеві - Лізингоодержувачу Об'єкт лізингу, в той час як ФОП ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по сплаті лізингових платежів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість в сумі 48 819,71 грн.

За викладених обставин, вимога ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення з ФОП ОСОБА_2 48 819,71 грн. основної заборгованості підлягає задоволенню.

Крім основної заборгованості Позивач просить стягнути з Відповідача збитки, завдані йому у зв'язку з припиненням та порушенням умов Договору.

Відповідно до п. 8.3.2. Договору якщо Відповідач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, Позивач має право розірвати Договір і витребувати Об'єкт лізингу від Відповідача, в тому числі у примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 8.3.1. Умов Договору, якщо Відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, Позивач має право надіслати Відповідачу першу платіжну вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо Відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, Позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, Договір підлягає розірванню.

Позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Договором, були надіслані Відповідачеві наступні нагадування:

- нагадування від 03.01.2014 року;

- нагадування від 16.01.2014 року;

- нагадування від 05.02.2014 року;

- нагадування від 17.02.2014 року;

- нагадування від 04.03.2014 року;

- нагадування від 17.03.2014 року;

- нагадування від 07.04.2014 року;

- нагадування від 17.04.2014 року;

- нагадування від 05.05.2014 року;

- нагадування від 19.05.2014 року;

- нагадування від 05.06.2014 року.

Відповідно до п. 12.6.1. Договору Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що Відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Договором.

З огляду на вищенаведене, направлення Позивачем вимог про сплату лізингових платежів та нагадувань слід розуміти, як подовження строку виконання зобов'язання.

Разом з нагадуванням від 05.06.2014 року Позивачем було направлено Відповідачеві Вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00005973 від 05.06.2014 року (далі за текстом Вимога).

Крім того, п. 8.2.2. та п. 8.3.2. Договору встановлено обов'язок погасити заборгованість протягом 3 (трьох) днів з дня отримання Вимоги.

Згідно п. 12.13. Договору Сторони погодили, що Договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу Відповідача.

Оскільки, Позивачем Вимога була надіслана Відповідачеві 05.06.2014р., то датою припинення Договору є саме 20.06.2014 року.

Пунктом 12.8. Договору Сторони погодили, що після розірвання Договору Лізингодавець має право негайно скористатися всіма отриманими гарантіями для одержання повної суми всіх непогашених лізингових платежів та інших платежів незалежно від дати їхньої сплати.

Відповідно до п. 12.9. Договору, у разі дострокового припинення Договору Лізингоодержувач зобов'язувався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги Позивача про таке повернення.

Згідно із п. 13.1. Договору якщо Відповідач відмовляється від повернення або затримує повернення Об'єкту лізингу, Позивач має право вилучити Об'єкт лізингу без попередньої згоди Відповідача. При цьому, на підставі п. 13.6 Договору, Відповідач був зобов'язаний відшкодувати Позивачу будь-які витрати, пов'язані із вилученням Об'єкту лізингу.

Частиною 1 ст. 220 Господарського кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦКУ, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 3. ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною (п. 2 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 229 ГК України обчислення розміру збитків здійснюється у валюті, в якій провадилися або повинні бути проведені розрахунки між сторонами, якщо інше не встановлено законом.

Пункт 8.2.3. Договору, вказує, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за Договором, до Відповідача застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат понесених Позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Відповідачем відповідності до Договору.

В свою чергу п. 8.6. Договору, зазначає, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або не належним виконанням Стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань по Договору, Позивачем було здійснено ряд заходів для примусового повернення Об'єкт лізингу.

Так, 01.02.2011р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Замовник та ТОВ «Орум» - Агентство укладено Договір №29/28-011 про надання колекторських послуг, за умовами якого Агентство за завданням Замовника розпочинає надання колекторських послуг стосовно конкретного Лізингоодержувача за конкретним Договором лізингу.

21.06.2012р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Замовник та ТОВ «Тріпл Сі» - Агентство укладено Договір про надання юридично-консультаційних послуг, за умовами якого за завданням Замовника Агентство надає юридично-консультаційні послуги стосовно конкретного Лізингоодержувача за конкретним Договором лізингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів.

Згідно п. 13.7. Умов лізингу якщо Позивач не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Об'єкту лізингу у Відповідача в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

10.07.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 915 про повернення Об'єкта лізингу.

14.07.2014р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції Сабяніною О.В. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення Об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 915 від 10.07.2014 р.

18.07.2014р. державним виконавцем головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції Сабяніною О.В. було винесено Постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу типу VW СС, 2.0 ТDІ, шасі № НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, 2012 року виробництва.

18.08.2014р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Золотонінського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого напису № 915 від 10.07.2014 р. було складено Акт державного виконавця про вилучення Об'єкта лізингу з штраф майданчика для передачі ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Крім того, при передачі Об'єкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» Відповідачем не було повернено технічного паспорта на Об'єкт лізингу, у зв'язку з чим Позивач змушений був звернутись до ПП ОСОБА_3 з метою отримання дублікату технічного паспорта.

Відповідно до п. 16.1. Договору незалежно від завершення виконання цього Договору або проведення операцій, запланованих в рамках цього Договору, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього Контракту, а також операціям запланованими в рамках виконання цього Контракту, відшкодовуються Стороною, яка завдала такі збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, всі заходи щодо примусового повернення Об'єкту лізингу здійснювалися за допомогою ТОВ «Тріпл Сі», ТОВ «Орум», ПП ОСОБА_3

Надання відповідних послуг ТОВ «Тріпл Сі» підтверджується наступними документами:

- Акт надання послуг №258 від 30.04.2014р., зокрема по клієнту ОСОБА_2 на суму 1 383,60 грн. без ПДВ;

- Рахунок-фактура №258 від 30.04.2014р. на загальну суму 50 368,83 грн. без ПДВ, зокрема за юридично-консультаційні послуги по клієнту ОСОБА_2 на суму 1 383,60 грн. без ПДВ;

- платіжне доручення №50011135 від 03.06.2014р. про оплату за послуги згідно рахунку №258 від 30.04.2014р. на суму 50 368,83 грн. без ПДВ;

- Акт надання послуг №287 від 31.05.2014р., зокрема по клієнту ОСОБА_2 на суму 960,00 грн. без ПДВ;

- Рахунок-фактура №287 від 31.05.2014р. на загальну суму 41 784,17 грн. без ПДВ, зокрема за юридично-консультаційні послуги по клієнту ОСОБА_2 на суму 960,00 грн. без ПДВ;

- платіжне доручення №50017214 від 06.06.2014р. про оплату за послуги згідно рахунку №287 від 31.05.2014р. на суму 41 784,17 грн. без ПДВ;

- Акт надання послуг №370 від 20.08.2014р. по клієнту ОСОБА_2 на суму 39 669,23 грн. без ПДВ;

- Рахунок-фактура №370 від 20.08.2014р. на суму 39 669,23 грн. без ПДВ за юридично-консультаційні послуги по клієнту ОСОБА_2;

- платіжне доручення №50018624 від 01.09.2014р. про оплату за послуги згідно рахунку №370 від 20.08.2014р. на суму 39 669,23 грн. без ПДВ;

Надання відповідних послуг ТОВ «Орум» підтверджується наступними документами:

- Акт №05-0714 на загальну суму 8000,01 грн. в т.ч. ПДВ, зокрема юридично-консультаційні послуги з вчинення нотаріального напису по справі ФОП ОСОБА_2 на суму 3 416,67 грн. без ПДВ;

- Рахунок-фактура №05-0714 від 11.07.2014р. на суму 8200,01 грн. в т.ч. ПДВ;

- платіжне доручення №50017948 від 14.07.2014р. на суму 8200,01 в т.ч. ПДВ.

Надання відповідних послуг ПП ОСОБА_3 підтверджується наступними документами:

- Акт №11 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2014р. на загальну суму 116 800,00 грн. без ПДВ, зокрема по автомобілю VW СС 534065 - дублікат ТП - на суму 800,00 грн. без ПДВ;

- платіжне доручення №500009674 від 04.11.2014р. на суму 116 800,00 грн. без ПДВ, призначення платежу - оплата за послуги згідно з актом №11 від 31.10.2014р.

Крім того, за умовами п. 12.10. Договору, у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка Об'єкту лізингу, доставка Об'єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Згідно п. 8.2.3. Договору, у випадку прострочення сплати Платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат, понесених Позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Відповідачем відповідно до Договору.

09.06.2010р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Замовник та ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» - Виконавець укладено Договір про надання юридичних послуг №17/2010.

Згідно Акту №30 від 12.02.2015р. Виконавцем надано юридично-консультаційні послуги у справі ФОП ОСОБА_2 (в т.ч. представництво інтересів Замовника, підготовка юридичних документів) на загальну суму 17 323,77 грн. без ПДВ.

Позивачем оплачено надані послуги платіжним дорученням №50021339 від 26.02.2015р. на суму 17 323,77 грн. без ПДВ.

Згідно із ст. 217 ГК України, відшкодування збитків є різновидом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання.

В свою чергу, ст. 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, обов'язковою умовою для застосування господарської санкції у вигляді відшкодування збитків є порушення цивільного права контрагента, тобто вчинення цивільного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як вбачається з приписів ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже аналіз чинного законодавства свідчить про те, що відшкодування збитків є заходом цивільної відповідальності. При цьому, збитками є об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є: протиправність поведінки, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки) та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина особи, що заподіяла збитки. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вина боржника. При цьому, кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов'язання. На нього покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і завданими збитками та їх розмір. Застосування принципу вини як умови відповідальності за порушення зобов'язання, пов'язане також з необхідністю з'ясування таких обставин, як вина кредитора або вина обох сторін.

Враховуючи позицію Вищого арбітражного суду України, викладену в Роз'ясненнях президії від 01.04.1994 р. № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди», суд зауважує, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (виключає його відповідальність).

Приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, на Позивача покладений обов'язок доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок; на Відповідача - відсутність вини.

В даному випадку внаслідок неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором наявні всі ознаки цивільно-правового правопорушення:

- протиправна поведінка Відповідача, яка виражалась у невиконанні умов

договору та закону (Відповідач не повернув Об'єкт лізингу Позивачу у визначений

умовами Договору строк);

- збитків, а саме витрати Позивача пов'язані з стягненням заборгованості за

Договором та поверненням Об'єкта лізингу;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою Відповідача та збитками (саме

через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення

Об'єкта лізингу, Позивач самостійно був змушений вчинити дій спрямовані на

спонукання Відповідача виконати свої зобов'язання за Договором, проте такі дії не мали

наслідком виконання своїх зобов'язань Відповідачем, в зв'язку з чим Позивач був

змушений звернутись до спеціалізованих організацій з метою супроводження процесу

стягнення заборгованості та повернення Об'єкта лізингу);

- вина Відповідача (яка підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону

та договору).

Разом з тим, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 76 263,92 грн. збитків з врахуванням ПДВ, оскільки він є платником податку на додану вартість.

В той же час, за умовами ст. 22 ГПК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Позивачем не доведено, що умовами Договору передбачено відшкодування Відповідачем витрат у більшому розмірі, ніж понесено Позивачем.

Як вбачається з наданих Позивачем платіжних доручень, всі витрати (окрім витрат по Акту №05-0714, платіжне доручення №50017948 від 14.07.2014р. на суму 8200,01 грн.) сплачені без врахування ПДВ, тобто Позивачем понесено реальних збитків на загальну суму 64 236,60 грн.

За таких обставин, вимоги Позивач в частині стягнення з Відповідача 76 263,92 грн. збитків з врахуванням ПДВ, підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 64 236,60 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно 6.3. Договору, Позивач та Відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь Позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання Позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком, як буде обрано за рішенням Позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті..

Відповідно до п. 12.9. Договору у випадку припинення лізингу, Відповідач зобов'язаний оплатити будь-яку різницю між вартістю Об'єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Позивачем в результаті продажу Об'єкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Плану відшкодування.

Як вже було зазначено, Об'єкт лізингу був вилучений у Відповідача у примусовому порядку та переданий Позивачеві, що підтверджується Актом державного виконавця про вилучення Об'єкта лізингу з штраф майданчика для передачі Позивачеві - ТОВ «Порше Лізинг Україна» від 18.08.2014 р.

06.11.2014 р. між Позивачем та ТОВ «Автомир» укладено Договір купівлі-продажу бувшого у використанні автомобіля, відповідно до умов п. 1.1. якого Позивач зобов'язався поставити ТОВ «Автомир» в строк та на умовах, визначених в даному Договорі, а ТОВ «Автомир» зобов'язався оплатити і прийняти у власність поставлений Позивачем бувший у використанні автомобіль типу VW СС, 2.0 ТDІ, шасі № НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, 2012 року виробництва, який належить Позивачеві на праві власності.

Відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу Сторони погодили, що ціна Об'єкта лізингу склала 393 487,32 грн. з урахуванням податку на додану вартість, сума без урахування податку на додану вартість склала 327 906,10 грн.

Відповідно до положень п. 135.5.14 Податкового Кодексу України, до прибутку зараховуються суми коштів (інших видів компенсації), отримані платником податку як оплата товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених у період перебування такого платника на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, з яких не був сплачений єдиний податок, включаються до доходу (без урахування сум податку на додану вартість, що надійшли у вартості таких товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у звітному податковому періоді отримання таких коштів (інших видів компенсації).

Таким чином, ціна Об'єкта лізингу становить 327 906,10 грн. і є ринковою вартістю Об'єкта лізингу.

Станом на 18.08.2014р., що є датою повернення Об'єкта лізингу, Відповідачем залишилися невиплаченими лізингові платежі (не враховуючи заборгованість за Договором за лютий 2014 року) в розмірі еквівалент у гривні 40 244,40 доларів США. Станом на 06.11.2014 року (дата продажу Об'єкта лізингу) курс ПАТ «Креді Агріколь Банк» складав 13,50 грн. за 1 долар США.

Таким чином, різниця між вартістю Об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення Об'єкта лізингу становила 215 393,30 грн.

Отже, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент вилучення Об'єкту лізингу становила 215 393,30 грн.

Відповідно до умов п. 12.9. Договору саме сума збитків у розмірі 215 393,30 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Крім того, Позивач, посилаючись на прострочення виконання Відповідачем зобов'язання за Договором, просить стягнути з останнього 3 658,27 грн. штрафу, 3 902,40 грн. пені, 11 093,85 грн. інфляційних втрат та 1 356,55 грн. 3% річних.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу до Відповідача застосовуються наступні санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно не сплаченої суми за кожен день затримки

до моменту повної виплати Платежу;

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Позивачем: еквівалент 15

доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25

доларів США за третю вимогу;

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що стягненню з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає 3 876,15 грн. пені, 1 170,49 грн. 3% річних, 9 654,72 грн. інфляційних втрат.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

При цьому, Відповідач правом участі в судовому засіданні, а також правом надання відзиву на позов не скористався. Доказів належного виконання зобов'язань по Договору не надав.

За викладених обставин, позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на свою користь 48 819,71 грн. основного боргу, 291 657,22 грн. збитків, 3 658,27 грн. штрафу, 1 356,55 грн. 3% річних, 11 093,85 грн. інфляційних збитків підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152 м. Київ, пр-т Павла Тичини, б. 1-В оф. В; адреса представника ТОВ «Юридична фірма Вернер» - 01001 м. Київ, а/с 199; ) 48 819 (сорок вісім тисяч вісімсот дев'ятнадцять) грн. 71 коп. основного боргу, 279 629 (двісті сімдесят дев'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 90 коп. збитків, 3 658 (три тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 27 коп. штрафу, 3 876 (три тисячі вісімсот сімдесят шість) грн. 15 коп. пені, 1 170 (одну тисячу сто сімдесят) грн. 49 коп. 3% річних, 9 654 (дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 6 936 (шість тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 19 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Головуючий суддя Сушко Л.М.

Суддя Давиденко І.В.

Суддя Смірнов О.Г.

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 25.06.2015р.