ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 922/5923/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Кота О.В.
суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. - доповідача у справі
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4
на рішення від та на постанову відгосподарського суду Харківської області 11.02.2015 Харківського апеляційного господарського суду 08.04.2015
у справі господарського суду№ 922/5923/14 Харківської області
за позовомДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
дофізичної особи підприємця ОСОБА_4
простягнення 59 166,82 грн.
за участю представників:

від позивача - не з'явилися

від відповідача - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.02.2015 (суддя Шарко Л.В.) у справі № 922/5923/14 частково задоволено позовні вимоги Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (позивач). Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач) на користь ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" основний борг у розмірі 35 099,44 грн., 3% річних у сумі 1 319,51 грн., інфляційні втрати - 6 342,66 грн., судового збору - 1 320,43 грн. В частині стягнення пені в розмірі 16 405,51 грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 скасовано рішення господарського суду Харківської області від 11.02.2015 у справі № 922/5923/14 в частині відмови в стягненні пені в сумі 16 405,51 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" пеню в сумі 16 405,51 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, фізична особа- підприємець ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.02.2015, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу магазину продовольчих товарів від 06.07.2012 придбав приміщення розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Договір на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем не укладався. Зазначений житловий будинок обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Технічної можливості відключення окремих приміщень від централізованого опалення у даному житловому будинку не передбачено.

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" у опалювальних сезонах: - 2012-2013 років: у періоді з грудня 2012 року по квітень 2013 року, - 2013-2014 років: у періоді з жовтня 2013 року по квітень 2014року, поставило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (відповідач) до, належного йому на праві власності, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з опалювальною площею 128,8 кв.м., теплову енергію у вигляді гарячої води для централізованого опалення приміщення відповідача на загальну суму 35 099,44 грн.

У зв'язку з відсутністю у відповідача приладів обліку, розрахунок вартості теплової енергії здійснений розрахунковим способом з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді відповідно до абзацу другого пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 № 1198.

Позивачем направлялися претензії відповідачеві щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію.

Несплата відповідачем вартості поставленої теплової енергії у вигляді гарячої води на централізоване опалення, стала підставою звернення позивача до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказує на те, що відповідачем не виконано зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії та посилається на норми статей 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом першої інстанції відмовлено позивачеві в частині стягнення з відповідача пені, у зв'язку з тим, що письмового договору між сторонами укладено не було, а Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та встановлює лише обмеження розміру такої неустойки, яка встановлюється за згодою сторін.

Суд апеляційної інстанції, з позицією якого погоджується колегія суддів Вищого господарського суду України, скасував рішення місцевого господарського суду в частині відмови позивачеві в позові про стягнення з відповідача пені та прийняв в цій частині нове рішення, яким стягнув з відповідача пеню в розмірі 16 405,21 грн.

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, нежитлове приміщення відповідача розташоване на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який обладнаний системою централізованого опалення, яка об'єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку. Відповідач як власник вищезазначеного приміщення має встановлений положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок здійснити оплату коштів за отримані послуги щодо його опалення, за виключенням доведення відсутності факту споживання вищезазначених послуг.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з пунктами 26, 25 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, є Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4.

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

З огляду на викладене та аналізуючи вищенаведені норми права колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Оскільки відповідачем не надано доказів відключення приміщення від мереж централізованого опалення та доказів оплати послуг централізованого опалення, судами попередніх інстанцій обґрунтовано задоволено позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 35 099,44 грн.

Судами правомірно на підставі приписів статті 625 Цивільного кодексу України присуджено до стягнення на користь позивача 1 319,51 грн. - 3% річних та 6 342,66 грн. - інфляційних втрат.

Крім того, судом апеляційної інстанції правильно не застосовано до даних правовідносин Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки такі правовідносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". Відповідно до норм вказаного Закону суб'єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Таким чином частиною 1 статті 1 цього Закону передбачено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки, в тому числі й за відсутності договору.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені.

Колегією суддів Вищого господарського суду України не приймаються до уваги посилання відповідача на статтю 8 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо мораторію на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги, оскільки норми вказаної статті стосуються фізичних осіб. Крім того, кошти, стягнуті з громадян України у вигляді пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, зараховуються у майбутні платежі за житлово-комунальні послуги.

Виходячи із встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, з урахуванням того, що господарський суд у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно і повно дослідив подані сторонами докази, усім доводам надав обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізував відносини сторін та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильного висновку суду апеляційної інстанції, зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 у справі № 922/5923/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кот

Судді Н. Кочерова

В. Саранюк