ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 911/1818/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД";

до Дочірнього підприємства "АРОМАТ";

про стягнення 521 675,85 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Попова О.В.(довіреність № 68 від 20.04.2015 р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" до Дочірнього підприємства "АРОМАТ" про стягнення 521 675,85 грн. з яких 403252,37 грн. основного боргу, 48185,62 грн. пені, 3006,01 грн. 3 % річних, 67231,85 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2015 року порушено провадження у справі № 911/1818/15 та призначено справу до розгляду на 18.05.2015 року.

В судові засідання, які відбулись 18.05.2015 року та 09.06.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 27.04.2015 року не виконав, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався до 09.06.2015 року та до 23.06.2015 року.

05.06.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання № 28/05 від 28.05.2015 року про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, яке відбулось 23.06.3015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 23.06.3015 року не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" (позивач, Продавець) та Дочірнім підприємством "АРОМАТ" (відповідач, Покупець) в особі філії «Сир» було укладено Договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 12 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662 - 97 (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити такий Товар.

Місцем передачі Товару від Продавця Покупцеві для подальшого транспортування до місцезнаходження виробничих потужностей (виробництва) Покупця визначається місцезнаходження Продавця (п. 1.2 Договору).

Перехід права власності на Товар від Продавця до Покупця здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання Товару за місцезнаходженням виробничих потужностей (виробництва) Покупця, підписання всіх необхідних документів та наявності відмітки Покупця про прийом Товару на товаротранспортній накладній (п. 1.4 Договору).

Загальна ціна на товар, поставлений за даним Договором, складається по закінченні терміну дії Договору на підставі первинної бухгалтерської документації (п. 2.2 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п. 7.1 Договору).

Строк даного Договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1 даного Договору, та діє до 31.12.2014 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань. (п. 7.2 Договору).

У разі, якщо жодна із Сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договір за 30 календарних днів до його закінчення, договір вважається пролонгованим на той же термін на тих же умовах (п. 7.4 Договору).

Позивач виконав свій обов'язок за Договором в повному обсязі, що підтверджується підписаними без зауважень та скріпленими печатками Сторін видатковими накладними: № 15 від 31.01.2014 року на суму 317251,42 грн.; № 37 від 28.02.2014 року на суму 372855,46 грн.; № 110 від 31.03.2014 року на суму 516979,75 грн.; № 187 від 30.04.2014 року на суму 430875,15 грн.; № 224 від 31.05.2014 року на суму 403954,97 грн.; № 272 від 30.06.2014 року на суму 385201,55 грн.; № 329 від 31.07.2014 року на суму 397391,49 грн.; № 373 від 31.08.2014 року на суму 337014,28 грн.; № 417 від 30.09.2014 року на суму 372224,19 грн.; № 485 від 31.10.2014 року на суму 402319,77 грн.; № 530 від 30.11.2014 року на суму 404078,65 грн.; № 589 від 31.12.2014 року на суму 423422,26 грн.; № 7 від 21.01.2015 року на суму 279809,83 грн. на загальну суму 5043378,77 грн. (оригінали оглянуті судом, копії долучені до матеріалів справи).

Відповідач свої зобов'язання за Договором у повному обсязі не виконав, розрахувався частково, у зв'язку з чим за ним станом на 26.01.2015 року рахувалась заборгованість перед позивачем на загальну суму 732793,43 грн.

26.01.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 23 від 24.01.2015 року, яка отримана останнім 29.01.2015 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення, з вимогою погасити існуючий борг в сумі 732793,43 грн.

Відповідач надіслав на адресу позивача відповідь № 5-1 від 26.01.2015 року, якою підтвердив борг в сумі 732793,43 грн.

Проте, відповідач вказану вимогу задовольнив лише частково, перерахувавши 05.02.2015 року на розрахунковий рахунок позивача 300000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача (копія наявна в матеріалах справи).

Відтак, станом на момент розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 403252,37 грн., що також відображено в Акті звірки взаєморозрахунків за період 01.04.2015 року по 17.04.2015 року, підписаним повноважними представниками Сторін та скріпленим їх печатками, що свідчить про погодження відповідачем існуючого розміру заборгованості.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець повинен сплатити повну ціну переданого товару.

Враховуючи те, що строк виконання відповідачем обов'язку щодо здійснення розрахунків Сторонами не встановлено, то у відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України, обов'язок оплати отриманого Покупцем Товару за загальним правилом обчислення строків (ст. 253 ЦК) настав на наступний день після підписання кожної спірної видаткової накладної, однак відповідач в добровільному порядку з позивачем повністю не розрахувався.

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність факту існування боргу відповідача перед позивачем та його неоплати у сумі 403252,37 грн., а отже вимога про його стягнення є обґрунтованою, відповідачем не запереченою та не спростованою, тому підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати поставленого Товару, позивач просить стягнути 48185,62 грн. пені на підставі п. 4.2 Договору за період з 27.01.2015 року по 04.02.2015 року на суму 732793,43 грн. та з 05.02.2015 року по 20.04.2015 року на суму 403252,37 грн., 3006,01 грн. 3 % річних за період з 27.01.2015 року по 04.02.2015 року на суму 732793,43 грн. та з 05.02.2015 року по 20.04.2015 року на суму 403252,37 грн., 67231,85 грн. інфляційних за період лютий - березень 2015 року на суму 403252,37 грн. в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2 Договору за несвоєчасне понад встановлений даним Договором строк, проведення розрахунків за прийнятий Товар, Продавець вправі вимагати від Покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована на суми боргу які існували на відповідні дати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає вимогам ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Відтак, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних проведено виходячи із фактичних сум заборгованості, що існували на відповідні дати, таким чином, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними і обґрунтованими, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "АРОМАТ" (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, код 30737286) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" (09300, Київська обл., Володарський район, смт. Володарка, вул. Зарічна, 80, код 19349685) 403252 грн. (чотириста три тисячі двісті п'ятдесят дві гривні) 37 коп. основного боргу, 48185 грн. (сорок вісім тисяч сто вісімдесят п'ять гривень) 62 коп. пені, 3006 грн. (три тисячі шість гривень) 01 коп. 3 % річних, 67231 грн. (шістдесят сім тисяч двісті тридцять одна гривня) 85 коп. інфляційних та 10433 грн. (десять тисяч чотириста тридцять три гривні) 53 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.06.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін