РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №902/415/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-чеське

підприємство - компанія ТоргСервіс";

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Вінницької регіональної

дирекції;

про визнання припиненими договорів іпотеки.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Грабік О. А., представник, довіреність № б/н від 04.12.2014 р.;

Від відповідача: Карпінський С. В., представник, довіреність № 174/11.5.2. від 18.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-чеське підприємство - компанія ТоргСервіс" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Вінницької регіональної дирекції про визнання припиненими договорів іпотеки № 08.48/08-Д12 від 07.08.2008 р. з 09.09.2014 р., № 08.48/08-Д12 від 07.08.2008 р. з 16.09.2014 р. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що зобов'язання забезпечені вищезазначеними договорами іпотеки припинилися, внаслідок затвердження Господарським судом Вінницької області мирової угоди від 09.09.2014 р. та 16.09.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.03.15 р. порушено провадження у справі № 902/415/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.04.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.05.2015 р. матеріали справи № 902/415/15 надіслано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва прийняти справу № 902/415/15 до провадження суддею Мандриченком О. В., слухання справи призначено на 16.06.2015 р.

У судовому засіданні 16.06.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі директора Вінницької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою "Девелопментська компанія - Центр комерційної нерухомості" укладено Генеральну угоду № 08.48/08-ГУ, згідно якої банк зобов'язався надавати клієнту кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, договорах про надання гарантії, овердрафту та договорами про надання акредитиву, укладених в рамках цієї угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми еквівалентної 10 000 000,00 грн.

01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі директора Вінницької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою "Девелопментська компанія - Центр комерційної нерухомості" укладено договір про викриття кредитної лінії № 08.48./08-KJI, в якому визначено, що банк на підставі Генеральної угоди № 08.48/08-ГУ від 01 серпня 2008 року надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання, сума кредитного ліміту 6 000 000,00 грн.

01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі директора Вінницької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою "Девелопментська компанія - Центр комерційної нерухомості" укладено іпотечний договір № 08.48/08-КЛ, згідно п. 1.3 якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку приміщення магазину в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе № 11 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед іпотекодержателем, що встановлюються кредитними договорами, договорами про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорами про відкриття кредитної лінії, договорами про відкриття валютної кредитної лінії, укладених в рамках Генеральної угоди № 08.48/08-ГУ і які є її невід'ємними частинами та будь-якими додатковими угодами до неї. Предмет іпотеки сторони оцінили в загальній сумі 7 797 469,00 грн.

08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі директора Вінницької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю - фірмою "Девелопментська компанія - Центр комерційної нерухомості" укладено договір про відкриття кредитної лінії № 08.48/08-KJ12, в якому визначено, що банк на підставі Генеральної угоди № 08.48/08-ГУ від 01 серпня 2008 року надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання, сума кредитного ліміту 2 000 000,00 грн.

07 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" в особі директора Вінницької філії та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Чеське підприємство - компанія ТоргСервіс" укладено іпотечний договір № 08.48/08-ДІ2, за умовами якого для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем за Генеральною угодою № 08.48/08-ГУ від 01 серпня 2008 року та договорами, що укладені та/або будуть укладені на її підставі, а саме кредитні договори, договори про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договори про відкриття кредитної лінії, договори про надання овердрафту, гарантії або відкриття акредитиву. Згідно п. 1.3 вказаного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку вбудовані приміщення магазину за № 146 по вул. Стеценка № 57 у м. Вінниці. Предмет іпотеки сторони оцінили в 3 343 375,00 грн.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10 листопада 2011 року у справі № 5/6-11 про банкрутство ТОВ "Конхесіменто" (яке є правонаступником ТОВ "Девелопменгська компанія - Центр комерційної нерухомості") визнано кредиторські вимоги ПАТ "ВТБ Банк" до боржника - ТОВ "Конхесіменто" в сумі 6 931 208,46 грн. Ухвалою від 25.07.2013 року у справі №5/6-11 затверджено реєстр вимог кредиторів зазначеного боржника, до якого ввійшов також ПАТ "ВТБ Банк" із сумою 6 728 216,56 грн. основного боргу, 202 991,90 грн. неустойка , 125,00 грн. судових витрат

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 09.09.2014 у справі 5/6-11 затверджено мирову угоду. Відповідно до умов мирової угоди, залишок кредиторських вимог четвертої черги списується кожному кредитору в обсязі 99%.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що з моменту затвердження мирової угоди відбувається новація зобов'язань боржника, в результаті зобов'язання за кредитними договорами припиняються. Позивач зазначає, що зважаючи на те, що 09.09.2014 року з моменту затвердження мирової угоди зобов'язання визначені Генеральною угодою № 08.48/08-ГУ та відповідними договорами про відкриття кредитних ліній припинилися та виникли інші в'язання, визначені мировою угодою, зобов'язання забезпечені іпотекою № 08.48/08-ДІ2 також слід вважати припиненими з 09.09.2014.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У свою чергу, згідно зі змістом ч. 2 ст. 19 ЦК України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який узгоджується з двома критеріями: (1) має відповідати змісту права, що порушене й здатний таке право відновити, а також (2) має бути передбачений приписами ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами Договором.

В даному випадку, положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 р. № 6-243цс14, звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином права поручителя, іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання поруки (іпотеки) такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки (іпотеки) чи шляхом припинення зобов'язання за договором.

Звертаючись до суду з відповідними вимогами, спрямованими на відновлення порушеного права та захист законних інтересів, позивач має довести обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Розглядаючи спір, що виник між сторонами у даній справі, суд відзначає, що позивачем не доведено перед судом настання обставин, з якими чинне законодавство пов'язує підстави для припинення правовідносин іпотеки.

Так, відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, з інших підстав, передбачених цим Законом.

Зважаючи, що зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" не виконано, відповідно не припинені права банку, як іпотекодержателя за укладеним договором іпотеки.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані сторонами докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд м. Києві не вбачає правових підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.06.2015 р.