КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" червня 2015 р. Справа №910/1891/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Самсіна Р.І.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілф" про роз'яснення

ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015

у справі № 910/1891/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Дніпровська пристань";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілф"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності

за участю представників:

від позивача: Козлова Д.Д.,

від відповідача 1: не з'явились.,

від відповідача 2: Захожа Т.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Призма Бета" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Дніпровська пристань" та ТОВ "Стілф" про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 10.08.2012, а також визнання за позивачем права власності на об'єкт незавершеного будівництва - багаторівневий паркінг, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Ватутіна Генерала, буд. 2 т, ІІ черга (літ. К 1), готовністю 26%.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.06.2014 (колегія суддів у складі: Васильченко Т.В., Бойко Р.В., Босий В.П.) позов задоволено повністю, на підставі ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10.08.2012 та визнано за позивачем як інвестором право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 (колегія суддів у складі: Тищенко О.В., Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.), залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2014, рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 21.05.2015 у справі № 910/1891/14 у складі колегії суддів: головуючого судді Хрипуна О.О., суддів: Самсіна Р.І., Станіка С.Р. заяву ПрАТ "Дніпровська пристань" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 у справі № 910/1891/14 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 у справі № 910/1891/14 залишено без змін.

09.06.2015 через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "Стілф" про роз'яснення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі № 910/1891/14, в якому заявник просить роз'яснити ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 в частині посилання на встановленість факту листування між колишнім керівництвом ПрАТ "Дніпровська пристань", юридичної компанії "Андреас Неоклеус та Ко", компанією "Аррікано Ріел Ел Ел Сі", щодо вартості предмета купівлі-продажу та методу формування ціни такого договору в розрізі того, чи дослідив, в даному випадку, у повній мірі суд апеляційної інстанції питання належності та допустимості такої переписки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 у справі № 910/1891/14 заяву про роз'яснення судового рішення прийнято до розгляду та призначено на 11.06.2015.

Представники відповідача-1 у судове засідання, призначене на 11.06.2015, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 89 ГПК України заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечував з огляду на її безпідставність.

Відповідно до ст. 89 ГПК України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду; якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення (п. 18 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6, із змінами і доповненнями).

У п. 5 постанови від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" Пленум Вищого господарського суду України вказав господарським судам на необхідність дотримуватись передбаченої статтями 84, 86 ГПК структури та послідовності викладення рішення (вступна, описова, мотивувальна та резолютивна частини).

У вступній частині ухвали відповідно до вимог ст. 86 ГПК України зазначаються: найменування господарського суду, номер справи і дату винесення ухвали, найменування сторін, ціну позову, вимогу позивача, прізвища судді (суддів), представників сторін, прокурора, інших осіб, які брали участь у засіданні (із зазначенням їх посад). Стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала, зміст пояснень та заперечень сторін суд викладає у описовій частині. У мотивувальній частині ухвали, в даному випадку після слів "з огляду на наступне", суд наводить мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство, саме в цій частині суд зазначає обставини, які мають значення для справи, дає їх юридичну оцінку, а також оцінку доказам, обґрунтовано визнаючи одні і відхиляючи інші. Висновок з розглянутого питання міститься у резолютивній частині ухвали.

У п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" зазначив, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Отже, переглядаючи справу, суд, перш за все, повинен з'ясувати чи належать обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, до нововиявлених, та якими доказами це підтверджується.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як вбачається зі змісту ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі № 910/1891/14, колегія суддів залишила без задоволення заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 у справі № 910/1891/14, встановивши, що ПрАТ "Дніпровська пристань" не навів жодних обставин, які можна було б вважати нововиявленими у розумінні ст. 112 ГПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ "Стілф" про роз'яснення ухвали від 21.05.2015 у справі № 910/1891/14, оскільки заява не містить даних, які б свідчили про те, що позивачеві не зрозуміло зміст постанови чи її неясність. Вказана заява фактично спрямована на роз'яснення порядку застосування судом норм господарського процесуального законодавства України при прийнятті рішення у господарській справі.

Керуючись ст.ст. 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілф" про роз'яснення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі № 910/1891/14 залишити без задоволення.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Р.І. Самсін

С.Р. Станік