РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/11095/15
За позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС"

Про стягнення 2 781 840,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: не з'явився

від відповідача: Каменська О.В. (дов. № 9-00001/15 від 15.05.2015)

В судовому засіданні 17.06.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.04.2015 Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (надалі - позивач) звернулося з позовною заявою до Господарського суду міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС" (надалі - відповідач) про стягнення 2 781 840,00 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за договором поставки №101-14 від 12.03.2014 внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 2 781 840,00 грн..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 порушено провадження у справі №910/11095/15 та призначено розгляд справи на 20.05.2015.

18.05.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

18.05.2015 через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про зменшення неустойки.

В судовому засіданні 20.05.2015 оголошено перерву до 10.06.2015.

02.06.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення щодо клопотання про зменшення неустойки.

В судовому засіданні 10.06.2015 оголошено перерву до 17.06.2015.

В судове засідання, призначене на 17.06.2015, представник відповідача з'явився та надав пояснення по суті справи.

В судове засідання, призначене на 17.06.2015, представник позивача не з'явився, причин неявки суд не повідомив.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2014 між Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (далі - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС" (далі - Відповідач, Постачальник) був укладений Договір поставки № 101-14 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Постачальник зобов'язується передати, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Додатку до цього Договору, надалі - «Продукція». на умовах, передбачених даним Договором.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

На виконання умов п. 5.2 Договору, Покупцем 24.07.2014 було здійснено попередню оплату в сумі 4 680 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2137 від 24.07.2014.

Відповідач частково перерахував грошові кошти в сумі 3 480 000 грн. на користь позивача, та на думку позивача на момент подачі позову мав заборгованість в сумі 1 200 000 грн.

Позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в сумі основного боргу, у зв'язку із поверненням відповідачем коштів в сумі 1 200 000 грн.

Разом з тим, суд відмовив в заяві про зменшення позовних вимог, а вимоги в частині стягнення 1 200 000 грн. передплачених коштів у зв'язку з тим, що вказані кошти були перераховані на рахунок позивача 22.04.2015 , тобто до порушення провадження у справі.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення основної суми заборгованості в сумі 1 200 000 грн. та необхідність припинення провадження у справі у вказаній частині.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 926 640 грн. пені в розмірі подвійної ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення, відповідно до п. 7.2 контракту. та штрафу в сумі 655 200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

У судовому засіданні представником відповідача було подано суду клопотання про зменшення розміру стягуваного штрафу в порядку ч.3 ст.83 ГПК України.

Подане клопотання мотивоване тим, що порушення умов договору щодо поставки товару сталося з незалежних від відповідача причин.

Також відповідач обґрунтовує надане клопотання скрутним фінансовим становищем відповідача.

Відповідач також вказує на відсутність жодних доказів понесення позивачем збитків, пов'язаних із несвоєчасною доставкою вантажу, що є також підставою для зменшення штрафу відповідно до приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Розглянувши клопотання відповідача, суд приймає до уваги, скрутне фінансове становище підприємства, значний розмір штрафу та ненадання позивачем доказів заподіяння йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажів.

За таких обставин суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити та зменшити до 10% розміру штрафу та пені, що підлягає до стягнення з відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2011 у справі №5005/4542/2011.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, оскільки спір виник з вини відповідача в частині стягнення штрафних санкцій, разом з тим на момент звернення позивача до суду не існувало прострочення грошового зобов'язання в сумі 1 200 000, то згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони та не підлягають поверненню з державного бюджету.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 1 200 000 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС"

(03680, м. Київ, вул.. Машинобудівна, буд. 50 ) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (41601, м. Конотоп, Сумської області, вул.. Рябошапка, 25, ) штраф у сумі 65 520 (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять) грн. 00 коп., пеню у сумі 92 664 (дев'яносто дві тисячі шістсот шістдесят чотири) та витрати по сплаті судового збору в сумі 31 636 (тридцять одна тисяча шістсот тридцять шість) грн. 80 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.2015

Суддя М.О. Лиськов