ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 910/24860/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Сибіги О.М., Шаргала В.І.
перевіривши матеріали касаційної скаргипублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015
у справігосподарського суду міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна"
допублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
простягнення 4 257 203,88 грн.
за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна"
про стягнення 109 437,43 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники:
від позивача:Штифурко Ю.І. - дов. №50 від 09.09.2014;
від відповідача:Дороніна О.М. - дов. №2-272 від 29.12.2014;
ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 28.01.2015 господарського суду м. Києва (суддя: Сташків Р.Б.) первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнено з ПАТ "Уктрансгаз" на користь ТОВ "Інтерпайп Україна" 3790017,71 грн. заборгованості, 58387,11 грн. 3% річних, 408799,06 інфляційних та 73080,00 грн. судового збору. В зустрічних позовних вимогах відмовлено.

Постановою від 27.04.2015 Київського апеляційного господарського суду (судді: Жук Г.А. - головуючий, Мальченко А.О., Суховий В.Г) рішення від 28.01.2015 господарського суду м. Києва залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором поставки товару. Відповідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, тому згідно ст. 625 Цивільного кодексу України вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог, то господарські суди керуючись ст. 538 Цивільного кодексу України дійшли висновку, що позивач мав право зупинити поставку наступних партій товару за договором до повної оплати всього переданого товару.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ПАТ "Укртрансгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 525, 526, 538 712 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 32, 43 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вказує, що відповідно ч.3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, тому господарські суди безпідставно задовольнили первісні позовні вимоги та відмовили у задоволені зустрічних позовних вимогах.

ТОВ "Інтерпайп Україна" (позивач за первісним позовом) у відзиві на касаційну скаргу не погоджується з її доводами та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а постанову від 27.04.2015 Київського апеляційного господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарськими судами встановлено, що 16.08.2013 ТОВ "Інтерпайп Україна" (постачальник) та ПАТ "Укртрансгаз" (покупець) уклали договір про закупівлю товарів №, відповідно якого постачальник зобов'язався у 2013-2014 роках поставити покупцеві труби, зазначені в специфікації, яка наведена в додатку №1 договору, а покупець - прийняти та оплатити такі товари.

Відповідно п.2.1 договору постачальник зобов'язався передати (поставити) покупцю товари, якість яких відповідає умовам технічних вимог і якісних характеристик, визначеним в додатку №2 договору.

За п.п. 3.1 - 3.3 договору в редакції додаткової угоди №1 від 21.10.2013 загальна сума договору становить 8431639,08 грн. (в т.ч. ПДВ) та може бути зменшена за взаємною згодою сторін, а ціна окремої одиниці товару, з урахуванням умов поставки, зазначається у специфікації, яка наведена в додатку 1 договору.

Згідно п. 4.1 договору покупець оплачує постачальнику товар за фактом поставки протягом 45-ти календарних днів.

Пунктами 5.1 та 5.2 договору сторони обумовили, що постачальник зобов'язався передати узгоджену сторонами партію товару відокремленим підрозділам покупця в зазначені в рознарядці покупця місця поставки з дати підписання цього договору протягом 1-го року, але в строки не пізніше 90 календарних днів з моменту отримання рознарядки.

Постачальник здійснює поставку товару, зазначеного в специфікації, в місця призначення по території України відокремленим підрозділам покупця, згідно рознарядки, в якій вказується поштова адреса місця поставки (відвантажувальні реквізити), найменування та кількість товару.

Відповідно п. 10.1 договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як встановлено господарськими судами на виконання умов договору ТОВ "Інтерпайп Україна" протягом лютого-березня 2014 року поставило ПАТ "Укртрансгаз" товар на загальну суму 3790017,71 грн., що підтверджується накладними №5173180, №5180180, №5198180 від 28.02.2014 року, актом прийому передачі від 28.02.2014, товарною накладною №8075180 від 19.03.2014 із залізничними накладними до них, а також товарною накладною №8073180 від 20.03.2014.

Претензій щодо якості та комплектності поставленого товару, а також щодо оформлення обумовленої договором супроводжуваної документації, від відповідача не надходило. На момент звернення ТОВ "Інтерпайп Україна" з позовом до суду ПАТ "Укртрансгаз" вартість поставленого товару не сплатило.

Господарськими судами встановлено, що за своєю правовою природою вказаний вище договір про закупівлю товарів № від 16.08.2013 є договором поставки.

Відповідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України та статей 173, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Господарські суди дійшли висновку, що оскільки договір не містить умов щодо оплати товару лише після його повної поставки та передбачає оплату товару частинами, за фактом поставки товару протягом 45 календарних днів (п. 4.1. договору), то твердження відповідача щодо його права не оплачувати товар є безпідставними. Належних та допустимих доказів на підтвердження повної оплати вартості отриманого товару станом на момент винесення місцевим господарським судом рішення у даній справі відповідач не надав.

Господарські суди відхилили посилання відповідача на ст.538 Цивільного кодексу України, як на підставу неоплати поставленого товару, оскільки відповідно частини 3 вказаної статті у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Господарські суди також дійшли висновку, що за умовами договору про закупівлю товарів №, позивач (відповідач за зустрічним позовом) поставляв товар частинами, який повинен бути оплачений ПАТ "Укртрансгаз" протягом 45 днів з моменту отримання такого товару за відповідною накладною, а невиконання обов'язку з оплати товару в той час, як інша сторона виконала свій обов'язок з поставки, в розумінні ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України є простроченням виконання і не може вважатись зустрічним зупиненням виконання, на що посилається відповідач.

Відповідно ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як встановлено господарськими судами доказів відмови відповідача (позивача за зустрічним позовом) від отриманого товару матеріали справи не містять, також не містять доказів розірвання договору або подальшого зменшення обсягів закупівлі товару за договором, тому з урахуванням наведеного, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з ПАТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Інтерпайп Україна" 3790017,71 грн. основного боргу.

Приписами ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф). У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, господарські суди дійшли висновку, що оскільки належними доказами доведено факт порушення відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) строків оплати вартості отриманого товару, то заявлені вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Щодо вимог зустрічного позову про стягнення з ТОВ "Інтерпайп" суми пені в розмірі 78795,00 грн. та 7 % штрафу в розмірі 30642,43 грн. за несвоєчасне виконання позивачем зобов'язання щодо поставки товару за рознарядкою від 11.02.2014, то господарські суди встановили, що укладений договір передбачав обов'язок ТОВ "Інтерпайп Україна" поставити товар протягом 90 календарних днів з часу отримання замовлення, а обов'язок відповідача оплатити отриманий товар протягом 45 календарних днів.

За вищевказаним договором та рознарядкою від 11.12.2014 позивач 28.02.2014, 19.03.2014 та 20.03.2014 поставив ПАТ "Укртрансгаз" товар на суму 3790017,71 грн., однак у встановлений договором 45-тиденний строк відповідач вартість товару не оплатив. Відповідно ст. 538 Цивільного кодексу України позивач мав право зупинити поставку наступних партій товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару. Також, стаття 538 Цивільного кодексу України не вимагає від сторін письмового попередження такого зупинення зустрічного виконання зобов'язання.

Господарські суди дійшли висновку, що прострочення відповідачем (покупцем за договором) виконання зобов'язання з оплати отриманого товару передувало непоставці всього обсягу товару, передбаченого договором, тому керуючись ст.ст. 665, 692 Цивільного кодексу України та відсутністю підстав для покладення на ТОВ "Інтерпайп Україна" відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару, господарські суди правомірно застосували до позивача положення ст. 538 Цивільного кодексу України.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанови апеляційного суду виключно на предмет правильності застосування згаданими судами норм матеріального чи процесуального права, тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 27.04.2015 Київського апеляційного господарського суду зі справи №910/24860/14 залишити без змін.

Головуючий В.С. Божок

Судді О.М. Сибіга

В.І. Шаргало