ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.06.2015 р. Справа№ 2/88

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Юрків М.Г., розглянувши матеріали справи

за скаргою:Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, м. Київ;
на дії:Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м.Львів;
у справі:№ 2/88
стягувач:Державна інноваційна фінансово-кредитна установа, м. Київ;
боржник-1:Львівське комунальне підприємство «Львівсвітло», м.Львів;
боржник-2:Львівська міська рада, м. Львів;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні боржника-1:Головне управління юстиції у Львівській області, м.Львів

За участю представників:

від скаржника (стягувача): Мазурок А.І., представник (довіреність №568 від 08.01.2014 р.);

від боржника-1: не з'явився;

від боржника-2: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державна інноваційна фінансово-кредитна установа звернулася до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м. Львів у справі №2/88.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги поданої скарги, просив задоволити.

Боржники явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. у справі №2/88 позов задоволено повністю - стягнуто солідарно з Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» та Львівської міської ради на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 64 590 грн. 24 коп. заборгованості зі сплати відсотків, 290 952 грн. 84 коп. пені, 17 850 грн. 00 коп. державного мита, 165 грн. 20 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (п. 2 резолютивної частини рішення). Також стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 109 757 грн. 38 коп. втрат від інфляції, 42 633 грн. 67 коп. 3% річних, 7 650 грн. 00 коп. державного мита, 70 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (п. 3 резолютивної частини рішення).

15.02.2011 р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. видано накази.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника (ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Стягувачем подано до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження за вих. №б/4 від 31.07.2014 р. з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 15.02.2011 р. у справі №2/88. У заяві зазначено, що наказ вже пред'являвся, як до органів виконавчої влади, так і до органів державної казначейської служби, що спричинило часткове погашення заборгованості, що підтверджується довідкою про стан погашення заборгованості, яка додається.

13.08.2014 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу у справі №2/88 від 15.02.2011 р. (ВП №44340709).

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ВП №44340709, державним виконавцем виконавчі дії проводилися лише в частині стягнення 151459грн. 28 коп.

Стягувач 15.01.2015 р. звернувся до державного виконавця із листом, в якому зазначив, що заборгованість, яка підлягає до стягнення, становить 278949грн. 34 коп.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

27.01.2015 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - розпорядженням державного виконавця від 20.01.2015 р. залишок боргу в сумі 151 459 грн. 23 коп. повністю перераховано стягувачу, чим фактично виконано виконавчий документ.

У довідці за вих. №12-366 від 20.06.2014 р., яка є додатком до заяви про відкриття виконавчого провадження, зазначено, що станом на 17.06.2014 р. загальна сума за основним боргом та відсотками за користування кредитом ЛКП «Львівсвітло» за договором №07-003/К про надання кредиту від 19.09.2007 р. складає 151 459 грн. 23 коп., з них: 3 407 грн. 23 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам; 148 052 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за основним боргом. Заборгованість зазначена без урахування штрафних санкцій за договором.

Слід зазначити, що стягувачем заявлено для виконання наказ Господарського суду Львівської області від 15.02.2011 р. у справі №2/88, відповідно до якого стягнуто солідарно з Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» та Львівської міської ради на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 64 590 грн. 24 коп. заборгованості зі сплати відсотків, 290 952 грн. 84 коп. пені, 17 850 грн. 00 коп. державного мита, 165 грн. 20 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, загальний склад заборгованості згідно наказу від 15.02.2011р. у справі №2/88 (відсотки, пеня та судові витрати) є відмінним від загального складу заборгованості, що відображена у довідці за вих. №12-366 від 20.06.2014 р. (відсотки та основний борг). Також у довідці зазначено, що заборгованість зазначена без урахування штрафних санкцій за договором.

Якщо державний виконавець і вважав за необхідне визначити розмір заборгованості з врахуванням інформації, викладеної у довідці, то лише в частині визначення розміру боргу щодо стягнення відсотків, оскільки у довідці не відображено інформацію про стан заборгованості зі сплати пені та судових витрат, які підлягали до стягнення відповідно до наказу, що пред'явлений до виконання.

Проте, державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження не враховано вищевказаних відмінностей у загальному складі заборгованості, що відображена у наказі і довідці, та визначено заборгованість, яка підлягала до стягнення у розмірі, який відображений у довідці та не відповідала загальному розміру та складу заборгованості згідно наказу.

Як зазначалося вище, виконавче провадження відкривається і здійснюється лише на підставі виконавчого документу. Заява про відкриття виконавчого провадження не є виконавчим документом, а лише ініціює відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу.

З огляду на вищевказані обставини, державний виконавець необґрунтовано визначив суму заборгованості, яка підлягає до стягнення з боржника на користь стягувача, у розмірі 151 459 грн. 23 коп., безпідставно виніс 27.01.2015 р. постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що спричинило часткове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. у справі №2/88.

Необхідно також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Згідно ст. 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стягувач не погодившись з підставами закінчення виконавчого провадження, звернувся із скаргою на дії державного виконавця до начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

13.03.2015 р. начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у задоволенні скарги стягувача відмовлено, оскільки виконавчі дії проводилися в частині стягнення 151459грн. 28 коп. відповідно до поданої скаржником заяви про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем стягнуті з боржника кошти в сумі 151459грн. 23 коп. перераховано стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, наділений повноваженнями щодо контролю за законністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, та, в разі необхідності, має можливість виправити допущені державним виконавцем недоліки чи порушення закону. Проте, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» начальник Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не вжив відповідних заходів, спрямованих на повне виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. у справі №2/88.

Згідно п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені стягувачем доводи щодо визнання дій державного виконавця та начальника відділу незаконними, визнання недійсними постанови від 27.01.2015 р. про закінчення виконавчого провадження та постанови від 13.03.2015 р. про відмову у задоволенні скарги стягувача, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно абз. 2 п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

З наведених норм випливає, що обов'язки державного виконавця поновити виконавче провадження, вчинити всі необхідні дії для виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. у справі №2/88, надіслати копію постанови про відновлення виконавчого провадження, виникають в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, лише в разі невиконання, неналежного виконання державним виконавцем вказаних вимог у суду виникне право (в разі звернення скаржника до суду із відповідною скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця) зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії.

З огляду на наведене, вимоги скаржника про зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження, вчинити всі необхідні дії для виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010 р. у справі №2/88, надіслання копії постанови про відновлення виконавчого провадження, станом на момент розгляду даної скарги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 19, 49, 51, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, м.Київ на дії Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції задоволити частково.

2. Визнати дії державного виконавця та начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010р. у справі №2/88 незаконними.

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27 січня 2015 р. про закінчення виконавчого провадження (ВП №44340709).

4. Визнати недійсною постанову начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 13 березня 2015 р. відмову в задоволенні скарги (ВП №44340709).

5. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Суддя Мазовіта А.Б.