ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа № 917/2152/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Логвін О.О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третя особа - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Кремінь", м. Кременчук (вх.№644П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 05.01.15 року у справі № 917/2152/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Кремінь",

м. Кременчук

третя особа Приватного акціонерного товариства "Альба Україна", м. Бориспіль

про стягнення 821774,34 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ПАТ "Банк "Київська Русь" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь" заборгованості у розмірі 821774, 34 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.01.2015 року по справі №917/2152/14 (суддя Кльопов І.Г.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь" на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" грошові кошти у загальному розмірі 821774,34 грн. та 16435,50 грн. судового збору.

Відповідач, ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь", не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.01.2015 року по справі №917/2152/14, в задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.03.2015 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року по справі №917/2152/14 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Кремінь", м. Кременчук про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішення господарського суду Київської області по справі №911/5499/14. Зобов'язано ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь", м. Кременчук повідомити Харківський апеляційний господарський суд про результати розгляду господарським судом Київської області господарської справи №911/5499/14.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015р. по справі №917/2152/14 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 11 березня 2015 року у справі за № 917/2152/14 скасовано, а справу передано до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 05.05.2015р. для розгляду справи призначено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В., суддя Горбачова Л.П.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р. розгляд скарги призначено на 22 червня 2015р. об 11:00 год.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що умовами договору не передбачено права чи обов'язку покупця перераховувати грошові кошти на рахунок будь-яких третіх осіб. До того ж, вважає, що судом першої інстанції не було досліджено, що зміст договору про відступлення права вимоги №70364-20/14-7 від 05.06.2014, укладеного між ПАТ "Альба Україна" та ПАТ "Банк "Київська Русь", суперечить чинному законодавству України, укладений з порушенням прав та законних інтересів відповідача (без надання згоди на його укладення), не містить всіх істотних умов господарського договору; сума, що відступається, належними первинними документами не підтверджена. Апелянт зазначає, що відповідно до умов договору купівлі-продажу №895 від 19.12.2011 року, єдиним правомочним отримувачем коштів за товар, у разі його постачання, є ПрАТ "Альба Україна". Жодних письмових пропозицій щодо зміни сторони продавця від ПрАТ "Альба Україна" відповідачу не надходило, отже, на думку відповідача, оскаржуваний договір є нічим іншим, як односторонньою зміною ПрАТ "Альба Україна" умов договору купівлі-продажу, а саме односторонньою зміною сторони продавця.

Розпорядженням в.о. голови суду від 19.06.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Слободіна М.М. та судді Гончар Т.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Білецька А.М., суддя Істоміна О.А.

У судове засідання не з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

22.06.2015р. електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№9630), в якому він просить суд розглянути справу №917/2152/14 без участі представника ПАТ «Банк «Київська Русь» за наявними в справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р. Дана ухвала була направлена сторонам по даній справі рекомендованою поштою і отримана ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПрАт «Альба Україна» 12.05.2015р., а копія зазначеної ухвали, яка була направлена на адресу відповідача - ТОВ «Аптека низьких цін» повернулась до суду з довідкою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи.

Дана обставина свідчить про те, що у відповідності до вимог статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції були створені сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, але відповідачем та третьою особою не дотримано приписів частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зважаючи на вищевикладене, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р., сторони були попереджені, що у разі не з'явлення їх представників у судове засідання та не надання сторонами документів, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами та за відсутністю представників сторін, тому справа згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог передбачених ст.101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

19 грудня 2011 року між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Кремінь" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №895, у відповідності до положень якого продавець зобов'язався передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов зазначеного договору.

Пунктом 1.2 та 2.4 договору купівлі-продажу встановлено, що товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних. Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних.

Згідно з п. 2.З. договору купівлі-продажу, кожна товарна партія формується шляхом узгодження заказу. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної покупцем при прийомі-передачі партії товару.

У відповідності до положень пункту 2.5 договору купівлі-продажу, сума договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 зазначеного договору.

Згідно з п.5.1 - п.5.4 договору купівлі-продажу випливає, що покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата кожної товарної партії проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії. У розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату Договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. договору встановлено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу ПрАТ «Альба Україна», як продавець, у період з 25.03.2014р. до 19.04.2014р. поставило ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь", як покупцю, лікарські засоби відповідно до накладних на загальну суму 712498, 60 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, та відповідно до яких граничний строк оплати останньої неоплаченої накладної є 17.05.2014 року.

Викладене вище свідчить про належне виконання прийнятого на себе зобов'язання з передачі товару продавцем з відображенням такого виконання у документах первинного бухгалтерського обліку.

Як зазначає позивач у позові, відповідач, у передбачені даними видатковими накладними строки, оплату переданого товару не провів, що свідчить про порушення останнім як умов укладеного договору купівлі-продажу, так і норм чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2014 р. між ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» як первісним кредитором та ПАТ «Банк» Київська Русь» (новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги №70364-20/14-7.

Відповідно до п.1.1 договору відступлення права вимоги первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор (купує) за 712498,54грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями ТОВ "Аптека низьких цін Кремінь" ідентифікаційний номер 37965667, місцезнаходження: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Першотравнева, 43 (надалі - боржник) у сумі 712498,54грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 895 від 19.12.2011р., укладеного між боржником та первісним кредитором (основне зобов'язання).

Відповідно до п. 1.1.1. та п. 1.1.2 договору відступлення права вимоги №70364-20/14-7 від 05.06.2014 року, право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену в п. 1.1 договору випливає з договору купівлі-продажу №895 від 19.12.2011р. Також первісний кредитор засвідчує, що заперечення, які можуть бути висунуті боржником проти вимог нового кредитора на момент підписання договору, не існує, вимоги є дійсними та немає підстав для їх невиконання боржником.

Відповідно до п. 1.2 договору відступлення, первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про здійснення відступлення права вимоги за основним зобов'язанням протягом 3 днів з моменту набуття новим кредитором права вимоги.

Відповідно до додатку №1 до договору відступлення права вимоги №70364-20/14-7 від 05.06.2014р. відповідачу було направлено повідомлення про здійснення відступлення право вимоги.

Згідно з п. З.1. договору відступлення, новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим договором після підписання сторонами зазначеного договору.

Пунктом 7.1. договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів боржником у сумі, яка зазначена у п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п.7.2 договору відступлення - крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі - продажу.

11.08.2014р позивач направив на адресу відповідача Претензію №1 від 11.08.2014 року з вимогою сплатити суму боргу, проте, така вимога позивача була залишена без уваги.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором чи товаророзпорядчими документами не визначено іншого строку оплати. Отже обов'язок оплатити продукцію у покупця визначений саме після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього.

За таких обставин, господарський суд Полтавської області законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором купівлі - продажу в розмірі 712 498, 54 грн.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь пеню відповідно до п. 7.2 Договору за загальний період прострочки з 18.05.2014 по 09.10.2014 у розмірі 63734,46 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розділом 7 Договору купівлі-продажу передбачено, що у випадку порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом договору та чинним законодавством України.

Також, у випадку порушення відповідачем п. 5.2 Договору купівлі-продажу, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості (п.7.2 договору купівлі-продажу).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського Кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована в межах визначеного ст. 232 Господарського кодексу України строку, відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 63734,46грн.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по вищевказаному договору позивач заявив до стягнення 37049,92 грн. інфляційних втрат та 8491,42 грн. 3% річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши заявлені до стягнення нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зазначені вимоги на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, господарський суд Полтавської області законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 821774,34 грн.

Згідно зі ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає. Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 ГПК України, - колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Кремінь" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 05.01.2015 року у справі №917/2152/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 24.06.2015 року.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.