ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокуСправа № 912/1683/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу № 912/1683/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до відповідача: комунального підприємства "Теплоенергетик";

про стягнення 6 213 792 грн. 01 коп.

Представники:

позивача - у засіданні 08.06.15 - головний юрисконсульт Відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту ОСОБА_1, довіреність № 14-93 від 18.04.14; у засіданні 24.06.15 - головний юрисконсульт Відділу претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту ОСОБА_2, довіреність № 14-89 від 18.04.14;

відповідача - у засіданні 08.06.15, 24.06.15 - начальник юридичного відділу ОСОБА_3, довіреність № 19 від 08.09.14.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з комунального підприємства "Теплоенергетик" (далі по тексту - КП "Теплоенергетик") 3 889 948 грн. 14 коп. втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення по оплаті за поставлений протягом січня-квітня, жовтня-грудня 2013 року природний газ по договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.12, 1489591 грн. 78 коп. пені, 834 252 грн. 09 коп. річних у розмірі 3 процентів, всього - 6 213 792 грн. 01 коп., відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позов обґрунтований порушенням контрагентом за Договором п. 6.1, наявності у нього обов'язку сплатити пеню, розмір якої передбачений п. 7.2 Договору та суми, розраховані на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач вимоги заявника не визнав, просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись у відзиві на позов на те, що

порушення строків оплати за поставлений позивачем природний газ відбулося не з вини КП "Теплоенергетик", оскільки розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою, а заборгованість за договором поставки природного газу виникла у зв'язку з різницею у тарифах на теплову енергію внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, затверджених НКРЕ, на відшкодування яких із державного бюджету мали бути перераховані субвенції відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання";

відповідно до п.24 ст.14, п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014" сторонами укладено договори № 533/30 від 02.10.14 та № 736/30 від 13.10.2014 про організацію взаєморозрахунків, а отже змінено порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений по договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.2012, у зв'язку з чим підстави для застосування санкцій та наслідків за порушення грошового зобов'язання, визначених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, немає;

правова позиція КП "Теплоенергетик" узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах від 16.09.14 по справах № 3-111гс1, від 23.09.14,

№ 3-119гс14 від 30.09.14, від 30.09.14 № 3-114гс14.

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у засіданні господарський суд встановив наступне.

Між сторонами на підставі договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.12 (далі по тексту - Договір) виникли правовідносини з поставки природного газу, згідно яких ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - Продавець зобов'язалось з 01.01.13 по 31.12.13 поставити, а КП "Теплоенергетик" - Покупець зобов'язалося прийняти і оплатити виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу із остаточним розрахунком до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, фактично переданий виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробництва комерційної діяльності) газ обсягом до 21 474 куб м. вартістю 28 113 760 грн. 80 коп. (з ПДВ)

Заборгованість за поставлений по газ на час звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" із позовною заявою відсутня, однак передбачені Договором строки платежів КП "Теплоенергетик" не були додержані, що не заперечується обома сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, п. 1 ст. 547, ч. 1 ст. 548, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися пенею, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, якщо про це вчинено правочин (договір) у письмовій формі. У п. 7.1 Договору передбачений обов'язок Покупця у разі невиконання ним п. 6.1 умов цього Договору сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач доводить порушення відповідачем строків виконання грошових зобов'язань за Договором. Відповідач вважає, що передбачені Договором порядок і строки розрахунків за отриманий ним газ змінені, тому він не є боржником, що прострочив, а отже не порушив зобов'язання.

Господарський суд погодився із доводами КП "Теплоенергетик", викладеним в обґрунтування заперечень на позов.

Основним видом діяльності названого підприємства є виробництво та реалізація теплової енергії. Для забезпечення такої діяльності укладений Договір.

Загальні засади формування тарифів на теплову визначені у ст. 20 Закону України "Про теплопостачання, відповідно до якої тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; у разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачати механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

На виконання п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29.01.14, якою затверджений "Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, КП "Теплоенергетик" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" укладено договори № 533/30 від 02.10.14 та № 736/30 від 13.10.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014"). За умовами таких договорів сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений по договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.2012.

Укладені договори про організацію взаєморозрахунків свідчать про те, що державою в особі уповноважених нею органів визнано, що встановлений КП "Теплоенергетик" тариф на теплову енергію, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), і при формуванні якого використовується вартість газу, придбаного для її виробництва, є нижчим її собівартості

На виконання договорів № 533/30 від 02.10.14 та № 736/30 від 13.10.14 КП "Теплоенергетик" платіжними дорученнями № 2 від 15.10.14 на суму 3 561 625 грн. 30 коп. та № 5 від 27.10.14 на суму 16 939 522 грн. 39 коп. розрахувалося із ПАТ НАК "Нафтогаз України". Заборгованість, яка виникла за Договором, погашена в повному обсязі в порядку та строки, передбачені названими договорами про організацію взаєморозрахунків, що підтверджується сторонами по справі.

Укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків № 533/30 від 02.10.14, № 736/30 від 13.10.14 Продавець та Покупець змінили порядок і строки виконання останнім грошових зобов'язань , які виникли за Договором.

Наслідком виконання зазначених вище договорів про організацію взаєморозрахунків, виходячи із редакції їх п. 16, є відсутність у сторін жодних претензій одна до одної стосовно предмету цих договорів.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які узгоджені договорами про організацію взаєморозрахунків № 533/30 від 02.10.14 та № 736/30 від 13.10.14, підстави для стягнення сум, нарахованих за порушення строків виконання грошових зобов'язань, передбачених Договором, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі № 3-114гс14, від 23.09.2014 у справі № 3-119гс14, від 16.09.2014 у справі № 3-111гс14 та постановах Вищого господарського суду України від 22.04.15 у справі № 918/1744/14.

Господарський суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови позивачу у задоволенні його вимог повністю.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у сумі 73 080 грн. судового збору покладаються на позивача.

У засіданні 24.06.15 господарським судом проголошені вступна і резолютивна частини.

Керуючись ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.06.15

Суддя Н. В. Болгар