ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р. Справа № 909/565/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., при секретарі судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Приватного підприємства "Янтос",

вул.Текстильна, 24Б, м.Тернопіль, 46010;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон",

вул.Горбачевського,11, м.Івано-Франківськ,76008;

про: стягнення заборгованості в сумі 60 105,00грн., з яких: 25 000,00грн. - основний борг, 26 845,00грн. - пеня, 7 375,00грн. - інфляційні втрати, 885,00грн. - 3% річних.

За участю представників сторін:

від позивача: Дембовська К.І. - представник, (довіреність №б/н від 09.06.15р.);

від відповідача: Марчук М.І. - представник, (довіреність №08/06 від 08.06.2015р.);

Гринишин Н. Д. - керівник, ( довідка з ЄДРПОУ серія АА №558125 від 02.03.2012р.).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Янтос", звернувся до господарського суду Івано-Франківської з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" заборгованість в сумі 65 490,50грн., з яких: 29 500,00грн. - основний борг, 26 845,00грн. - пеня, 8 260,50грн. - інфляційні втрати, 885,00грн. - 3% річних.

Ухвалою від 09.06.15р., судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог вх№6312/15 від 09.06.15р., а спір вирішується відповідно до зменшеної ціни позову - заборгованість яку просить позивач стягнути з відповідача складає 60 105,00грн., з яких: 25 000,00грн. - основний борг, 26 845,00грн. - пеня, 7 375,00грн. - інфляційні втрати, 885,00грн. - 3% річних.

Представник позивача, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги (зменшені), вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору поставки № 67 від 01.04.13р., згідно умов якого, Постачальник/позивач передав у власність Покупцю/відповідачу товар (металобрухт-висічка), на загальну суму 42 964,00грн., що підтверджують видаткові накладні №887 від 24.12.13р., №107 від 05.03.14р., податкові накладні № 68 від 24.12.13р., №7 від 05.03.14р.;

- неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань, в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого, утворилась заборгованість в сумі 25 000,00грн., по видатковій накладній №107 від 05.03.14р. ;

- звернення до відповідача з вимогою від 15.01.15р., про погашення заборгованості, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача;

- п. 7 Договору на підставі якого, відповідачу нараховано 26 845,00грн. - пені;

- приписи ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, згідно яких, у відповідача в наявності зобов"язання сплатити позивачу 7 375,00грн. - інфляційних втрат, 885,00грн. - 3% річних.

- приписи ст.ст. 509, 525, 526, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представники відповідача, в судовому засіданні, заперечили проти позову, свої заперечення виклали у відзиві на позов б/н від 18.06.15р. (вх№9526/15 від 18.06.15р.). Звертають увагу суду, на те, що товару по видатковій накладній №107 від 05.03.14р., відповідач не отримував, а підпис який міститься у останній, не дає можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у такій господарській операції, печатка ТОВ "Західспецбетон" відсутня. Також вказують, що суду не надано жодного доказу, в підтвердження того, що особа, яка начебто отримала товар, мала повноваження на його отримання від імені ТОВ "Західспецбетон". Крім того, зазначають, що умовами Договору поставки № 67 від 01.04.13р., встановлений обов"язок Покупця здійснювати попередню оплату за товар, що не здійснено відповідачем в даному випадку. Вважають вимоги позивача недоведеними та безпідставними. Просить суд, в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду спору впродовж розумного строку, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Між ПП Янтос (Постачальник/позивач) та ТОВ "Західспецбетон" (Покупець/відповідач) укладено Договір поставки № 67 від 01.04.13р.

Згідно п. п. 1.,2., 5., 6. Договору, Постачальник зобов"язується поставити продукцію на протязі п"яти робочих днів з дня оплати, а Покупець - прийняти її і оплатити в строк. Кількість, асортимент, ціна, терміни поставки товару обумовлюються в попередніх замовленнях. Датою переходу права власності на продукцію від Постачальника до Покупця є дата отримання продукції Покупцем згідно накладних, підписаних сторонами. Розрахунок за цим Договором між Постачальником і Покупцем здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах попередньої оплати.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 60 105,00грн., з яких: 25 000,00грн. - основний борг, 26 845,00грн. - пеня, 7 375,00грн. - інфляційні втрати, 885,00грн. - 3% річних, яка виникла внаслідок неоплати відповідачем коштів за отриманий товар по видатковій накладній №107 від 05.03.14р. При цьому, судом не досліджується поставка товару та наявність заборгованості по видатковій накладній №887 від 24.12.13р., позаяк, позивачем зменшено позовні вимоги в цій частині.

Разом з тим, факту наявності поставки товару (металобрухт-висічка) та наявності боргу в сумі 25 000,00грн., по видатковій накладній №107 від 05.03.14р., позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача тощо.

У відповідності до абзацу 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Довіреність на одержання цінностей, яка, відповідно до пункту 8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, видається на строк не більше 10 днів, є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено (виписано, підписано) інший первинний документ - видаткову накладну на відпуск цінностей, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей і, відповідно до статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для її бухгалтерського обліку. Оформлення накладної здійснюється після подання довіреності.

Зі змісту вище викладених правових норм, вбачається що, факт здійснення господарської операції, в даному випадку поставки товару, має підтверджуватись певними засобами доказування - первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують факт її здійснення, а саме: видатковими накладними, довіреностями на отримання товаро - матеріальних цінностей. При цьому, виходячи із положень зазначених норм, довіреність тільки фіксує рішення керівника підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи на одержання для цього підприємства товаро - матеріальних цінностей , але не підтверджує факту отримання товару.

В підтвердження факту поставки товару та виникнення у відповідача заборгованості, позивач посилається на: видаткову накладну №107 від 05.03.14р., податкову накладну №7 від 05.03.14р.

З поданої позивачем фотокопії видаткової накладної №107 від 05.03.14р., не вбачається відомостей про особу, відповідальну за здійснення господарської операції, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку Покупця товару, неможливо встановити зв"язок між особою, яка підписала видаткову накладну №107 від 05.03.14р. та ТОВ "Західспецбетон" (доказів не подано), тобто, не вбачається що саме відповідач - ТОВ "Західспецбетон" прийняв товаро - матеріальні цінності, за які позивач і просить стягнути борг в сумі 25 000,00грн., печатка ТОВ "Західспецбетон" у видатковій накладній №107 від 05.03.14р. - відсутня. Крім того, суду не подано довіреності про уповноваження особи на отримання товаро - матеріальних цінностей від імені ТОВ "Західспецбетон". Більше того, із поданих до матеріалів справи доказів часткової оплати за поставлений товар, а саме, платіжних доручень (а.с.39-44), банківських виписок (а.с.69-80), не вбачається факту здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар - саме по видатковій накладній №107 від 05.03.14р. Рахунків-фактур, зазначених у вище вказаних документах, суду не надано.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і посилання позивача на податкову накладну №7 від 05.03.14р., як на доказ поставки товару відповідачу у справі, в якій зазначено Продавця - ПП "Янтос" та Покупця - ТОВ "Західспецбетон", відображено Договір поставки № 67 від 01.04.13р. та загальну суму коштів, що підлягає сплаті - 26 004,00грн.

Слід зазначити, що податкова накладна це документ, який платник податку на додану вартість в Україні, зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

На запит господарського суду Івано-Франківської області (ухвала від 18.06.15р.) про відображення у податковій звітності ТОВ "Західспецбетон" поставки товарів ПП "Янтос", згідно видаткової накладної №107 від 05.03.14р. та про включення ТОВ "Західспецбетон" в звітному періоді ПДВ по податковій накладній №7 від 05.03.14р. до податкового кредиту, ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, надала суду інформацію згідно якої, на підставі даних звітності з податку на додану вартість за березень 2014р. та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за березень 2014р., поданих ТОВ "Західспецбетон" до ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, відсутня інформація про включення до складу податкового кредиту податкової накладної №7 від 05.03.14р., виписаної ПП "Янтос" (лист №2564/9/09-15-15-01-108/3020 від 23.06.15р., а.с.83).

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено перед судом факт отримання відповідачем - ТОВ "Західспецбетон", товару по видатковій накладній №107 від 05.03.14р., то у суду відсутні правові підстави для висновку про те, що у відповідача виник обов"язок здійснити розрахунок за отриманий товар.

Беручи до уваги той факт, що позивачем не доведено перед судом наявності у відповідача заборгованості в сумі 25 000,00грн., то у суду відсутні правові підстави і для задоволення вимог про стягнення пені, інфляційні втрат, 3% річних, оскільки останні є похідними від основного боргу.

Виходячи з аналізу правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов"язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов"язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, на основі вище вказаного, вимоги позивача визнаються судом недоведеними, документально не підтвердженими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 201 Податкового кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ст.ст. 33, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного підприємства "Янтос" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" про стягнення заборгованості в сумі 60 105,00грн., з яких: 25 000,00грн. - основний борг, 26 845,00грн. - пеня, 7 375,00грн. - інфляційні втрати, 885,00грн. - 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.06.2015р.

Суддя С.Кобецька