КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 911/1387/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Волошиній З.В.

та представників:

від позивача: Дербеньова С.В. (дов. від 13.01.2015);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Ткачук Ю.В. (дов. від 25.09.2014);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства (далі - ПП)Студія "ЄВАКС-БІС"

на ухвалу господарського суду Київської області від 23.03.2015

у справі № 911/1387/14 (суддя - Скутельник П.Ф.)

за заявою Приватного підприємства Студія "ЄВАКС-БІС"

до відповідача 1 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ФРОСТ АЛЬФА"

відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "КЖБК"

про визнання договору недійсним

в межах справи № 911/1378/14

за заявою ліквідатора ТОВ "КЖБК"

до боржника ТОВ "КЖБК"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.03.2015 у справі № 911/1378/14 відмовлено у задоволенні вимог ПП Студія "Євакс-БІС", викладених у позовній заяві від 29.01.2015 про визнання договору недійсним.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ПП Студія "ЄВАКС-БІС" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю ухвалу господарського суду Київської області від 23.03.2015 у справі № 911/1387/14 про відмову в задоволенні позовної заяви ПП Студія "ЄВАКС-БІС" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 21.06.2013, укладеного між ТОВ "КЖБК" та ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА", та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позовної заяви від 15.01.2015.

В обґрунтування апеляційної скарги ПП Студія "ЄВАКС-БІС" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 у даній справі прийнято до провадження вказану апеляційну скаргу та призначено її розгляд на 08.06.2015.

08.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представників ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" та ТОВ "КЖБК" надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у даній справі за клопотанням представника позивача було продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 18.06.2015.

18.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства Студія "ЄВАКС-БІС" надійшло пояснення по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Представник боржника та представник ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, при цьому послались на те, що підставами позовної заяви не зазначались ті підстави, що передбачені ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно статей 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 05.05.2014 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЖБК"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою господарського суду Київської області від 19.05.2014 визнано заборгованість ТОВ "КЖБК" перед кредиторами, в тому числі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери".

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.11.2014 замінено у справі № 911/1387/14 кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" на його правонаступника - приватне підприємство "Студія "Євакс-БІС", якого залучено до участі у справі; вирішено низку інших процедурних питань у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.12.2014 визнано вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСТ АЛЬФА" до товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК" у сумі 31 937 513,00 грн.; затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута - товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК".

15.01.2015 через відділ діловодства господарського суду Київської області від приватного підприємства "Студія "Євакс-БІС" (надалі за текстом: Заявник, ПП "Студія "Євакс-БІС") надійшла позовна заява від 15.01.2015 про визнання договору недійсним з доданими документами, у якій Заявник просить прийняти до провадження дану позовну заяву, визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 21.06.2013 з додатками до нього та додатковий договір від 24.06.2013 про заміну додатку 1 до договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013, укладених між ТОВ "КЖБК" та ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА".

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.01.2015 вказану позовну заяву ПП "Студія "Євакс-БІС" було прийнято до розгляду в межах справи № 911/1387/14.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог ПП Студія "Євакс-БІС", викладених у позовній заяві від 15.01.2015 про визнання договору недійсним.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з винесеною судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою, виходячи з наступного.

Позовні вимоги Заявник обґрунтовує тим, що укладений між відповідачем-2 та відповідачем-1 договір відступлення прав вимоги від 21.06.2013, згідно якого відповідач-2 відступив відповідачу-1 право вимоги до малого приватного підприємства "Альтаїр" щодо сплати заборгованості у сумі 881 406,00 грн. Цей договір, на думку Заявника, порушує його права та інтереси, підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений та виконаний сторонами в той час як на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького РУЮ з 20.12.2012 знаходився наказ господарського суду міста Києва №5011-31/22/42 від 06.12.2012 про стягнення 87 148,08 грн. з ТОВ "КЖБК" на користь ТОВ "МЮК "Гапоненко Роман і партнери" та органами ДВС був накладений арешт на майно відповідача-2. Нормативно позивач обґрунтував позов, посилаючись на порушення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та відповідних норм Закону України "Про виконавче провадження".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що, не будучи стороною договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013, ПП "Студія "Євакс-БІС" не перебувало з відповідачем-1 та відповідачем-2 у зобов'язальних правовідносинах за даними договорами та угодою, і обраний позивачем зобов'язальний спосіб захисту - визнання договору недійсним, спірних правовідносин не регулює; договір відступлення права вимоги від 21.06.2013 спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені - передання прав вимоги та компенсація вартості таких прав, договір є оплатним та накладання арешту не могло ускладнити чи унеможливити примусове виконання відповідного рішення господарського суду м. Києва за наказом від 06.12.2012.

Не погоджуючись з такими висновками господарського суду першої інстанції, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України.

Задовольняючи подану апеляційну скаргу частково, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать і це встановлено господарським судом першої інстанції, що оскаржуване судове рішення було прийнято у межах справи № 911/1387/14 про банкрутство ТОВ „ЖКБК" за наслідками розгляду позову ПП Студія "ЄВАКС-БІС" до ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" та ТОВ "КЖБК" про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із законністю прийнятого оскаржуваного судового рішення за наслідком здійснення такого розгляду.

Так, згідно з ч. 4 ст. 10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частина 4 статті 10 Закону кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина ст. 16 ГПК України), та розглядаються у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (ч. ч. 10, 11 ст. 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (ч. 8 ст. 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що ст. 20 Закону передбачає розгляд заяви (поданої в порядку цієї статті) в межах провадження у справі про банкрутство (не у позовному провадженні). При цьому, вимоги такої заяви мають бути обґрунтовані підставами, передбаченими ст. 20 Закону, мають містити посилання саме на цю норму Закону та можуть бути задоволені у разі встановлення наявності передбачених ст. 20 Закону підстав.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 23.04.2015 у справі № 905/5359/13-908/4643/14, від 05.12.2013 у справі № 911/673/13-г.

Водночас, звернення до господарського суду з позовною заявою про визнання правочинів недійсними на підставі порушень загальних вимог Цивільного кодексу України при укладанні чи при виконанні відповідних правочинів передбачає її розгляд у позовному провадженні (а не в межах справи про банкрутство) і, в такому разі, положення ст. 20 Закону застосуванню не підлягають. Вимоги позову, в цьому випадку, ґрунтуються на допущених при укладенні оспорюваного Договору порушень загальних вимог ЦК України. При цьому, позивач може визначити відповідачем не тільки боржника, а й іншу особу.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що ст. 20 Закону передбачає особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку цієї статті, зокрема, у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених ч. 1 цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що ПП „Студія „ЄВАКС-БІС", як позивач, у поданій позовній заяві підкреслювало, що звертається саме з позовною заявою на підставі загальних норм Цивільного кодексу України (а не із заявою в порядку ст. 20 Закону), просив прийняти дану позовну заяву до провадження та не зазначав у позовній заяві про наявність передбачених ст. 20 Закону підстав для визнання спірного договору недійсним, взагалі не посилався на ст. 20 Закону, як на підставу позову.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина ст. 16 ГПК України) та розглядаються у позовному провадженні - на відміну від, зокрема, заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону).

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарським судом Київської області в порядку ст. 43 ГПК України не розглянуті всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності.

За таких підстав, розгляд поданої ПП „Студія „ЄВАКС-БІС" позовної заяви мав здійснюватись судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство ТОВ "КЖБК". Матеріали справи свідчать про невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права та Закону.

В ст. 104 ГПК України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи встановлені у справі обставини, склад сторін у справі № 911/1387/14 про банкрутство ТОВ "КЖБК" та за позовною заявою, предмет спору за даною позовною заявою та обґрунтування заявлених вимог, викладених позивачем у позовній заяві, норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку про необхідність припинення провадження у даній справі в частині розгляду заявлених ПП „Студія „ЄВАКС-БІС" позовних вимог до ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" та ТОВ "КЖБК" про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013 з додатками до нього та додатковий договір від 24.06.2013 про заміну додатку 1 до договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013. Підстави, наведені позивачем в обґрунтування даного позову (наявність арешту майна боржника, порушень норм Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України - загальних норм Цивільного кодексу України) не відповідають тим, що визначені ст. 20 Закону. Заяв, передбачених ст. 22 ГПК України, щодо зміни підстав позову позивач до суду не подавав, існуючі у справі пояснення позивача (апелянта) не приймаються судом як такі заяви. Зміна підстав позову в суді апеляційної інстанції не передбачена нормами ГПК України.

Керуючись п. 12 ч. 1 ст. 83 Закону, ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі № 911/1387/14 в частині розгляду позовної заяви ПП „Студія „ЄВАКС-БІС" до ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" та ТОВ "КЖБК" про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013 з додатками до нього та додатковий договір від 24.06.2013 про заміну додатку 1 до договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013.

В абз. 2 п.п 5.1 п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що припинення провадження у справі з підстав, передбачених ст. 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, ст. 80, 99, 101-106, ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПП „Студія „ЄВАКС-БІС" на ухвалу господарського Київської області від 23.03.2015 у справі № 911/1387/14 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 23.03.2015 у справі № 911/1387/14 скасувати.

3. Припинити провадження у справі № 911/1387/14 в частині розгляду позовної заяви ПП „Студія „ЄВАКС-БІС" до ТОВ "ФРОСТ АЛЬФА" та ТОВ "КЖБК" про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013 з додатками до нього та додатковий договір від 24.06.2013 про заміну додатку 1 до договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013.

4. Матеріали справи № 911/1387/14 направити до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний 22.06.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко