РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015Справа №910/12602/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство

«НОВА»

про стягнення 33 809,47 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Козак О.Д. - по дов. № 1927 від 10.11.2014р.

Від відповідача Ванжула Я.В. - по дов. № б/н від 10.06.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «НОВА» 16 666,89 грн. основного боргу, 967, 80 грн. - пені. 48, 53 грн. -3% річних, 1308,80 грн. - інфляційних, 14 817, 45грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №120521-22/ФЛ-Ю-А від 21.05.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/12602/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.06.2015р. за участю представників сторін.

В судовому засіданні 10.06.2015р. представником позивача подана заява про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до даної заяви позивач просить стягнути з відповідача штраф в сумі 14 817, 45 грн. за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

В судовому засіданні 10.06.2015р. оголошувалась перерва до 24.06.2015р., відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 14 817, 45грн. неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру штрафу.

В судовому засіданні 24.06.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

21.05.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "НОВА " (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 120521-22/ФЛ-Ю-А (далі - договір лізингу).

Відповідно до п. 1.1. договору лізингу лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу (далі - предмет лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "Специфікація", а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку "Графік сплати лізингових платежів" (далі - Графік) до договору та починається з дати підписання сторонами акту прийняття-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (п. 1.2. договору лізингу).

Згідно додатку до договору лізингу (Специфікація) предметом лізингу є : автомобіль BMW, модель F10 520I, об»єм двигуна:1997 см. 3,VIN WBAXG11070DW29629 300 Колір кузова :Alpine White, FPAT салон: комбінований шкіра/теквстиль, рік випуску 2011 , у кількості - 1шт., загальною вартістю з ПДВ 123 308697,00грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не подавав звітність про стан та адресу предмета лізингу протягом 5 кварталів, а тому відповідно до п. 7.1.3 повинен сплатити штраф.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Виходячи з положень ст. ст. 1, 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3.3. договору лізингу приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту.

Обладнання, що є предметом фінансового лізингу передано відповідачу 31.05.2012, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 5.2.1. договору лізингу лізингоодержувач зобов'язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленого додатком «довідка» до договору.

Умовами п. 7.1.3. договору лізингу передбачено, що за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилучені) предмету лізингу технічної документації та порушення умов пунктів 2.17., 4.1.2, 5.2., 10.2. Загальних умов лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмет лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 1 (один) відсоток від розміру остаточної загальної вартості предмет лізингу.

Згідно з п. 2.1.5. договору лізингу остаточні загальна вартість предмета лізингу - вартість предмет лізингу, вказана в акті або останньому по даті акті коригування вартості предмету лізингу, направленому лізингодавцем.

Згідно акту прийому-передачі майна від 31.0852012 остаточні вартість предмету лізингу становить 370436,40 грн.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що відповідач не подавав звітність про стан та адресу предмета лізингу протягом 5 кварталів, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 14 817,45 грн. (за обґрунтованим розрахунком), відповідно до п. 7.1.3 та п5.2.1 договору.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по щоквартальному (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмовому інформуванню лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленого додатком «довідка» до договору не виконав, він повинен сплати позивачу штраф в сумі 14 817 грн. 45 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Заява позивача про зменшення розміру штрафу судом задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "НОВА " (м. Київ, вул.01021, м. Київ, Кловський узвіз, 11, кв. 24 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 (літера «Б») ) 14 817 грн. 45 коп. штрафу, 1 827грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.06.2015.

Суддя Трофименко Т.Ю.