ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 910/13006/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Полякова Б.М.,
суддів:Коваленка В.М., Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 року
у справі№ 910/13006/14
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "ІСК Трансекспо"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "УкрБудКонтракт"
пробанкрутство,

В судовому засіданні взяли участь представники:

від арбітражного керуючого Лахненка Є.М.-Медик В.О.,

від ТОВ "Пері Україна"- Пустовойтов Д.М.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2014р. порушено провадження у справі № 910/13006/14 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "УкрБудКонтракт", введено процедуру розпорядження майном. Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 02.02.2015р у справі № 910/13006/14 кредиторами ТОВ "УкрБудКонтракт" визнано, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорст".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07 квітня 2015 року (судді: Верховець А.А. - головуючий, Шипко В.В., Остапенко О.М.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Хорст" скасовано.

Не погоджуючись із прийнятою у справі постановою суду апеляційної інстанції, скаржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорст" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 квітня 2015 року, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02 лютого 2015 року у справі № 910/13006/14 залишити в силі. Доводи касаційної скарги зводяться до порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Разом з тим, до Вищого господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна", яким останній заперечує проти вимог касаційної скарги з підстав, викладених у ньому, та просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), в редакції з 19.01.2013 року, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

За частиною 1 статті 2 Закону, провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст", суд апеляційної інстанції виходив з того, що визнання кредиторських вимог за договором оперативної суборенди обладнання № 118/Д-Я-БМ впливає на права власника орендованого майна ТОВ "Пері Україна", так як саме йому належить право стягувати з суборендодавця безпідставно отриманого чи такого, що підлягає отриманню.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується із вказаними висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони зроблені без врахування дійсних обставин справи та з порушенням норм діючого законодавства.

Положеннями ст. 1 Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Нормами цієї ж статті передбачено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Отже, грошові вимоги кредиторів до боржника повинні бути підтверджені відповідними документами, які беззаперечно підтверджують існування відповідного грошового зобов'язання боржника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 25 жовтня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорст" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УкрБудКонтракт" було укладено договір оперативної суборенди обладнання № 118/Д-Я-БМ.

Відповідно до п. 1.1 договору суборенди, орендар (ТОВ "Хорст") надає суборендарю (ТОВ "Укрбудконтракт") у тимчасове оплатне користування (суборенду) будівельну опалубку PERI (в т.ч. окремі елементи, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі "обладнання", асортимент, кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Приписами п. 4.1.1. та п. 4.1.2. договору суборенди сторонами погоджено, що орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у суборендаря (згідно актів прийому-передачі). а у разі використання обладнання не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно п. 4.3. даного договору) кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі). Орендна плата сплачується шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендаря, зазначений у цьому договорі або повідомлений орендарем додатково.

Відповідно до п. 5.2.9 договору суборенди - суборендар зобов'язаний повернути обладнання протягом десяти календарних днів після припинення (призупинення) договору або з моменту письмової вимоги (повідомлення) орендаря (у випадках, передбачених цим договором) належно упакованим, в справному стані із врахуванням природного зносу.

Судом першої інстанції встановлено, та не заперечується і судом апеляційної інстанції, факт передачі орендарем суборендарю у строкове платне користування будівельної опалубки PERI, на виконання договору суборенди, що також підтверджується актами прийому-передачі, копії яких додано до заяви з кредитора та свідчить про те, що договір частково виконувався.

Разом з тим, місцевим судом на підставі поданих документів встановлено і факт неналежного виконання боржником умов договору як щодо сплати орендної плати, так і щодо повернення орендованого майна. Крім того, судом першої інстанції досліджено, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст" ґрунтуються на дійсному договорі оперативної суборенди обладнання № 118/Д-Я-БМ укладеного 25 жовтня 2011 року.

З приводу доводів суду апеляційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду вважає за необхідне відмітити, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Отже, за наявності належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують грошові вимоги до боржника, обставини щодо недійсності, нікчемності правочинів (договорів), на яких ґрунтуються такі грошові вимоги, не підлягають дослідженню господарським судом у межах попереднього засідання у справі про банкрутство.

Такі обставини повинні бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні, за результатами якого відповідне зобов'язання боржника може бути визнано припиненим, недійсним тощо. Тільки на підставі такого рішення юрисдикційного органу господарський суд у справі про банкрутство може зробити висновок щодо дійсності (недійсності) відповідного зобов'язання боржника.

Більше того, визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 5016/1284/2012 (5/45) від 29.10.2014 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду України від 20.05.2015 року.

За таких обставин справи, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду кредиторських вимог ТОВ "Хорст" підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року в цій частині слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 квітня 2015 року в частині розгляду кредиторських вимог ТОВ "Хорст" скасувати, ухвалу Господарського суду міста Києва від 02 лютого 2015 року в цій частині залишити в силі.

Головуючий: Б.М. Поляков

Судді: В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич