номер провадження справи 13/95/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 Справа № 908/2188/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області

про стягнення 429 448,80 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: Старчик А.А., довіреність № 14-90 від 18.04.2014р.

від відповідача: Бохан М.І., довіреність № 1090 від 08.10.2014р.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради про стягнення штрафних санкцій у розмірі 429 448,80 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р.

Ухвалою суду від 01.04.2015р. справу № 908/2188/15-г прийнято до провадження, присвоєно справі номер провадження 13/95/15 та призначено судове засідання на 20.05.2015р.

До початку розгляду справи представники сторін заявили клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

20.05.2015р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві № 14/2-341 від 27.03.2015р. та просить суд стягнути з відповідача штрафних санкцій у розмірі 429 448,80 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р., а саме 273 160,11 грн. інфляційних нарахувань, 36 426,01 грн. - 3 % річних та 119 862,68 грн. пені. Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст. 526, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст. 22, 193, 231 ГК України та ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свої заперечення, викладені у відзиві № 573 від 19.05.2015р. та визнає позовні вимогу в частині суми боргу, а саме: пені в сумі 118 988,77 грн., інфляційних нарахувань в сумі 260 796,19 грн. та 3 % річних в сумі 36 134,96 грн. Також, представник відповідача надав клопотання № 574 від 19.05.2015р. про зменшення розміру пені, в якому просить суд з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені до 29 747,19 грн., що складає 25 % від 118.988,77 грн.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради (Покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р. (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору, Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Згідно п. 1.2 Договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

В п. 2.1 Договору Сторони погодили місяці та обсяги газу, що протягом вказаних місяців продаються Продавцем Покупцю.

При цьому, в п. 2.1.1 Договору Сторони передбачили, що обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно з п. 3.1.2 Договору, Покупець до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджуються Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

За умовами п. 3.3 Договору приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяги споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцю підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ.

В п. 5.3 Договору передбачено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію.

За умовами п. 5.5 Договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.10.2013р. і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до умов п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач (Продавець) належним чином виконав умови Договору та поставив протягом жовтня-грудня 2013 року природний газ в обсязі до 1 436,572 тис.куб.м. на загальну суму 1 880 765,30 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (копії в матеріалах справи), які підписано обома сторонами без зауважень

Як встановлено судом, основний борг відповідачем сплачено у повному обсязі, однак розрахунки за поставлений природний газ проводились невчасно.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою договір купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р., відповідач таким чином прийняв пропозицію позивача укласти договір на зазначених у ньому умовах і, відповідно, взяв на себе зобов'язання по виконанню умов договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем була здійснена оплата за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р., однак з порушенням вказаних строків.

Відповідно до умов п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов'язання і сплати суми боргу у встановлений договором строк.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підстави для припинення зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р., які визначено главою 50 ЦК України, відсутні.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, розмір інфляційних витрат за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р. складає 273 160,11 грн. та розмір 3% річних за договором купівлі-продажу природного газу № 13/4149-ТЕ-13 від 27.12.2013р. складає 36 426,01 грн.

Перевіривши правильність розрахунку позивача, суд визнав позовні вимоги в частині стягнення з Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради інфляційних витрат та 3 % річних не обґрунтованими, не доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

А саме, Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" при здійсненні вказаних розрахунків були допущені помилки, невірно визначено кількість днів прострочення та помилково зараховано день здійснення оплати до дня прострочення суми боргу без врахування часткової оплати відповідачем.

Тому, перерахувавши розрахунок суми інфляційних витрат та 3 % річних суд визнав позовні вимоги в частині стягнення з Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради інфляційних витрат на загальну суму 260 796,19 грн. та 3 % річних на загальну суму 36 134,96 грн. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення інфляційних витрат на загальну суму 12 363,92 грн. та 3 % річних на загальну суму 291,05 грн. слід відмовити як необґрунтовані позовні вимоги.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по сплаті за поставлений природний газ у період жовтня-грудня 2013 року.

За розрахунком позивача, розмір пені за прострочення виконання зобов'язання складає 119 862,68 грн.

Судом перевірено правильність розрахунку пені позивача, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині судом визнаються не обґрунтованими, не доведеними та підлягають частковому задоволенню, оскільки при здійсненні вказаних розрахунків були допущені помилки, невірно визначено кількість днів прострочення та помилково зараховано день здійснення оплати до дня прострочення суми боргу без врахування часткової оплати відповідачем.

Перерахувавши розрахунок суми пені судом встановлено, що сума до стягнення з відповідача пені повинна становити 118 988,77 грн.

Однак, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зважаючи на викладене вище, приймаючи до уваги усі обставини у справі в їх сукупності, суд вважає за можливе застосувати приписи статті 83 ГПК України та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню, а саме до 25 % від суми заборгованості пені в розмірі 29 747,19 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради пені за порушення умов Договору у розмірі 29 747,19 грн. є обґрунтованими, заснованими на законі, договорі, і такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення пені в сумі 90 115,49 грн. слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, але без врахування зменшення пені.

Керуючись ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Токмак теплоенергії" Токмацької міської ради (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, 45-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 260 796 (двісті шістдесят тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 19 коп. інфляційних витрат, 36 134 (тридцять шість тисяч сто тридцять чотири) грн. 96 коп. 3 % річних, 29 747 (двадцять дев'ять тисяч сімсот сорок сім) грн. 19 коп. пені та 8 317 (вісім тисяч триста сімнадцять) грн. 56 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84 ГПК України 09.06.2015р.