донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.06.2015 справа №908/2718/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСгара Е.В Будко Н.В. М'ясищева А.М.
при помічнику судді за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши апеляційну скаргу Фенченко Б.М. не прибув не прибув Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ ІНВЕСТ", м. Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від16.04.2015р.
у справі№ 908/2718/13 (суддя Топчій О.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест", м. Запоріжжя
про за заявою простягнення 2 458 014,30 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ ІНВЕСТ", м. Запоріжжя відстрочку виконання рішення

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест" про відстрочку виконання судового рішення від 28.10.2013р. по справі № 908/2718/13.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест", м. Запоріжжя звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про надання відстрочки виконання рішення №908/2718/13 від 28.10.2013р.

Скаржник вважає, що ухвала місцевого господарського суду від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 є незаконною і необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на той факт, що місцевий господарський суд під час винесення оскаржуваної ухвали не врахував понесення відповідачем збитків в розмірі 7 721 070, 10 грн. в 2012-2013р. в результаті форс-мажорних обставин, що призвело до неможливості розрахуватись із кредиторами. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував дії відповідача, направлені на виконання рішення.

Позивач у судове засідання 22.06.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 22.06.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. у справі № 908/2718/13 частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест", м. Запоріжжя та стягнуто суму простроченої заборгованості в розмірі 2058852,46грн., суму пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 156731, 84 грн. та судовий збір в розмірі 44311,69 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. у справі №908/2718/13 змінено в частині стягнення пені та судового збору. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест" (69005, м.Запоріжжя, вул.Гагарина, 3/12, ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ) суму простроченої заборгованості за кредитом 2 058 852 (два мільйона п'ятдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят дві) гривні, 46коп., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 260 149 (двісті шістдесят тисяч сто сорок дев'ять) гривень, 62коп. та судовий збір за розгляд позовної заяви у сумі 46 358 (сорок шість тисяч триста п'ятдесят вісім) гривень, 15коп.". В іншій частині позову рішення залишено без змін, про що 07.02.2014 р. був виданий відповідний наказ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест", м. Запоріжжя звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. по справі № 908/2718/13.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилався на складну фінансову ситуацію, що склалася на підприємстві внаслідок понесення збитків в розмірі 7 721 070, 10 грн. в 2012-2013 р. в результаті форс-мажорних обставин, що призвело до неможливості розрахуватись із кредиторами. Зазначив, що основним видом його діяльності є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур, а прибуток від реалізації продукції є основним джерелом сплати його зобов'язань перед кредиторами. Крім того, зазначив, що здійснював дії, направлені на реальне виконання рішення.

На підтвердження вказаних обставин, відповідач надав копію балансу на 31.12.2014р., копії довідок про рух грошових коштів по рахункам за період з 01.06.2014 р. по 27.11.2014р. та з 01.06.2014р. по 24.11.2014р., відкритих в Акціонерному товаристві «Мета Банк» та в Публічному акціонерному товаристві «Діамантбанк», висновок №664 про форс-мажорні обставини від 26.09.2014р., виданий Торгово-промисловою палатою України, копію гарантійного листа від 12.02.2015р., копію мирової угоди від 10.12.2014р.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. в справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 ГПК має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує наступне.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вже зазначалось вище, відповідач, в якості підстав для надання відстрочки виконання рішення, посилався на понесення збитків в 2012-2013 р. в результаті форс-мажорних обставин, що призвело до неможливості розрахуватись із кредиторами, наявністю дебіторської заборгованості в розмірі 4 033 759, 00 грн. про що свідчить гарантійний лист від 12.02.2015р.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, вищезазначена правова норма зазначає, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.03.2014р. відповідачу вже було надано розстрочку виконання рішення суду від 28.10.2013р. згідно з наступним графіком: до 30.03.2014р. - 50000,00 грн., до 30.04.2014р. - 30000,00 грн., до 30.05.2014 р. - 50000,00 грн., до 30.06.2014р. - 250000,00 грн., до 30.07.2014 р. - 250000,00 грн., до 30.08.2014 р. - 350000,00 грн., до 30.09.2014 р. - 450000,00 грн., до 30.10.2014 р. - 450000,00 грн., до 30.11.2014 р. - 465360,23 грн., всього - 2365360,23 грн.

Відповідач з моменту прийняття вищезазначеної ухвали від 04.03.2014 р. борг сплатив частково в розмірі 610 000 грн.

В подальшому ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2014р. у справі №908/2718/13 відповідачу було надано відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. у справі №908/2718/13 в частині стягнення 1755360,23 грн. на 3 місяці до 29.03.2015р.

При цьому, під час прийняття вищевказаної ухвали про надання відстрочки виконання рішення, судом були враховані вищевказані форс-мажорні обставини на які відповідач посилається під час розгляду даної заяви про відстрочку виконання рішення, а відповідач з 29.12.2014р. не здійснив жодного платежу на користь позивача з метою виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. у справі №908/2718/13.

Також, суд звертає увагу на той факт, що невиконання контрагентами відповідача своїх фінансових зобов'язань перед останнім не звільняє його (відповідача) від обов'язку виконання рішення суду.

Таким чином, зазначені відповідачем обставини не є винятковими в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за наявності яких можливе надання відстрочки виконання рішення, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що відповідачу вже надавалась розстрочка та відстрочка виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013р. у справі № 908/2718/13, зважаючи на той факт, що вищевказане рішення не виконано вже понад року та те, що надані відповідачем докази не гарантують виконання рішення саме в липні 2015 року, а також враховуючи інтереси обох сторін, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест" про відстрочку виконання судового рішення.

Доводи скаржника про порушення судом норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 є законною, обґрунтованою, прийнятою із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест", м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. по справі 908/2718/13 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: А.М. М'ясищев

Н.В. Будко