РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015Справа №910/7354/15-г

За позовом: публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп"

відповідача 2: публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача 1: Мустя С.О. - пред.по дов.; Салазький О.С. - ордер серія ДН №ООО, 33625 від 24.04.2015

Від відповідача 2: Агафонов А.В. - пред.по дов.

Масеха Б.О. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп", публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2015 порушено провадження у справі №910/7354/15-г.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Експобанк» під час перевірки договорів встановлено нікчемність договору іпотеки №1007/14-1-5 від 11.07.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юг-Каріносом А.С, та зареєстрований в реєстрі за № 1792.

За таких підстав, позивач звернувся з позовом до суду про:

- застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014, укладеного між ПАТ «ДІАМАНТ БАНК» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є., зареєстрований в реєстрі за №1792, та відступленого за Договором відступлення права вимоги від 23.09.2014, укладеного між ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 2358.

- визнання відсутнім права власності у ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» на нежилі приміщення (в літері А), що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Пределавинська, буд. 13, загальною площею 497 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

- зобов'язання ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» повернути ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» у власність на нежилі приміщення (в літері А), що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 13, загальною площею 497 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

- визнання за ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, код СДРПОУ 09322299) право власності на нежилі приміщення (в літері А), що розташовані за адресою: м. Київ, вул.Предславинська, буд. 13, загальною площею 497 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

02.06.2015 року від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, мотивоване тим, що предметом спору у справі №910/7354/15-г є застосування наслідків недійсності Договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014, в той час як предметом розгляду справи №910/7355/15-г є вирішення питання щодо визнання недійсним Договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014р.

Клопотання про зупинення провадження у справі відхилене, виходячи з того, що розгляд даної справи не може бути поставлений в залежність від тих чи інших позовів з підстав визнання угод недійсними, так як суд при розгляді справи не позбавлений сам здійснити правову оцінку угодам.

12.06.2015 року від представника позивача надійшло клопотання про залишення позовну заяву без розгляду. Підстави для залишення позову без розгляду передбачені ст. 81 ГПК України, серед яких відсутня підстава для залишення позову без розгляду за заявою позивача, в той час як заява про залишення позову без розгляду не є відмовою позивача від позову.

Щодо поданої заяви про визнання недійсним Кредитного договору № 1007/14-1 від 11.07.2014 року (п.1,2 ст.83 ГПК України) суд не вбачає підстав для її задоволення та вихід за межі позовних вимог з огляду на те, що визнання кредитного договору з підстав його удаваності та як наслідок пов'язання укладення такого договору з доведенням банку до банкрутства не є предметом розгляду в даній справі, обставини мають доводитися певними доказами в окремому позовному провадженні, оскільки суттєво ускладнюють вирішення спору в даній справі, яка не охоплює дослідження підстав, які призвели банк до банкрутства.

У судовому засіданні 12.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2014 року між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» було укладено Кредитний договір № 1007/14-1 (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого ПАТ «Діамантбанк» зобов'язалося надати ПАТ «КБ «Експобанк» міжбанківський кредит в розмірі 101 300 000,00 грн. зі строком повернення до 11 серпня 2014 року.

11 липня 2014 року ПАТ «Діамантбанк» належним чином виконало взяті на себе зобов'язання з надання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитних коштів за Кредитним договором в сумі 101 300 000,00 грн., що підтверджується випискою з кореспондентського рахунку ПАТ «КБ «Експобанк».

08 серпня 2014 року ПАТ «КБ «Експобанк» здійснило часткове повернення кредитних коштів за Кредитним договором - в сумі 22 824 132,00 грн.

11 серпня 2014 року між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» підписано Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору, яким змінено суму кредиту на 78 475 868,00 грн. та продовжено строк дії Кредитного договору до 08 вересня 2014 року.

11 липня 2014 року між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» укладено Договір іпотеки №1007/14-1-5 від 11.07.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.С., та зареєстрований в реєстрі за № 1792, предметом якого були нежилі приміщення (в літері А), розташовані за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, будинок 13, загальною площею 847, 4 кв.м. (далі - Договір іпотеки №1007/14-1-5).

Відповідно до п. 1.4. Договору іпотеки №1007/14-1-5 узгоджена вартість предмету іпотеки становила 12 058 019, 00 грн.

Договором про внесення змін № 2 від 21.08.2014 до Договору іпотеки №1007/14-1-5 було змінено предмет іпотеки, а саме зменшено загальну площу об'єкта нерухомості до 497, 0 кв.м. та відповідно змінено узгоджену вартість предмету іпотеки яка становила 7 072 027, 00 грн.

Право вимоги на Кредитний договір та договори іпотеки, в тому числі Договір іпотеки №1007/14-1-5 було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» на підставі укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» та ПАТ «Діамантбанк» Договору відступлення права вимоги №1/10092014 за Кредитним договором №1007/14-1 від 11.07.2014р.

Іпотечним повідомленням (вимога) вих. №011014/2 від 01.10.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" вимагало від публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" виконати умови кредитного договору №1007/14-1 від 11.07.2014 року належним чином, та попередило що у випадку не виконання вимог, викладених у цьому іпотечному повідомлені, товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" після спливу тридцяти денного строку з моменту надіслання цього іпотечного повідомлення, здійснить звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку встановленому іпотечним договором та чинним законодавством України.

11.02.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Експобанк» направлено відповідачу 2 повідомлення №1101/810 від 10.02.2015 року про нікчемність договорів іпотеки №1007/14-1-5 від 11.07.2014 року та №1007/14-1-4 від 11.07.2014, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1792, 1794.

11.02.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Експобанк» направлено відповідачу 1 повідомлення №1101/809 про нікчемність договорів іпотеки від 11.07.2014, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є., та зареєстрованих в реєстрі за № 1792, № 1794; Договорів про внесення змін №2 від 21.08.2014 до Договорів іпотеки № 1007/14-1-4, № 1007/14-1-5, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є., та зареєстрованих в реєстрі за № 2235, № 2236; Договорів відступлення права вимоги від 23.09.2014, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є., та зареєстрованих в реєстрі за №2358, №2363; правочинів щодо звернення стягнення шляхом прийняття у власність майна від 03.12.2014 на підставі нікчемних договорів.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Частиною 1 статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами НБУ; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено підстави ліквідації банку, зокрема зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання НБУ банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією ФГВФО. Так, НБУ має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії.

Постановою Правління Національного банку України № 597 від 24.09.2014 ПАТ «ЕКСПОБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

25.09.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняте Рішення № 97 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Постановою Правління Національного банку України № 41 від 22.01.2015 АТ «КБ / «ЕКСПОБАНК» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

26.01.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте Рішення № 15 про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука І.Г.

Частинами 1, 2, 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.3 статті статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Позивач звернувся до суду з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме Договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014; визнання відсутнім право власності у ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП», зобов'язання повернути майно та визнати за позивачем право власності на майно.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на встановленні позивачем нікчемності Договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014, в зв'язку з чим просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

За змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи положення ст.ст. 207, 215 Цивільного кодексу України, господарський суд зазначає, що нікчемний правочин є таким, якщо його недійсність встановлена законом, і останній є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

Нікчемність договору позивач обґрунтовує тим що:

- вартість переданого в іпотеку за договором іпотеки майна є більш ніж на 20 відсотків нижчою від звичайної;

- договір іпотеки укладений на умовах, гірших за звичайні з огляду на наявність в умовах договору іпотеки згадки про можливість звернення стягнення на підставі позасудового застереження;

- на підставі договорів іпотеки ПАТ «КБ «Експобанк» відмовився від власних майнових прав.

Як вбачається з п.7.1. Договору іпотеки іпотеко держатель має право отримати задоволення вимог за зобов'язанням за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання.

Позивач зазначає, що вартість предмета іпотеки становить 12 058 019,00грн., яка в подальшому в зв'язку зі зменшенням загальної площі об'єкта нерухомості Договором про внесення змін №2 від 21.08.2014 року до Договору іпотеки зменшено до 7 072 027,00 грн. Однак, за оцінкою, замовленою позивачем в ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» вартість предмета іпотеки складає 20 724 490,00 грн, в зв'язку з чим за Договором іпотеки було відчужено майно за цінами значно нижчими від звичайних.

Суд не погоджується з вищезазначеними твердженнями позивача та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 статті 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Таким чином, дії щодо двостороннього погодження вартості предмету іпотеки між сторонами договору іпотеки (ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк») відбулися у повній відповідності до положень спеціального закону.

Крім того, як вбачається з умов договору сторонами було погоджену вартість предмета іпотеки в розмірі 12 058 019,00 грн. на підставі відповідної оцінки суб'єкта оціночної діяльності (ТОВ «Консалтингова група «Феодал»), що свідчить про повне дотримання сторонами вимог чинного законодавства.

Суд не погоджується з твердженням позивача про відмову ПАТ «КБ «Експобанк» від власних майнових прав.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, майнові права ПАТ «КБ «Експобанк» були передані в якості забезпечення ПАТ «Діамантбанк», тобто були передані як гарантія можливого повернення грошових кредитних коштів в разі порушення зобов'язань за кредитним договором з боку ПАТ «КБ «Експобанк».

Подальше ж звернення новим іпотекодержателем стягнення на іпотечне майно відбулося також не в результаті добровільної відмови ПАТ «КБ «Експобанк» від належних йому майнових прав, натомість у зв'язку безпосередньо з порушенням ПАТ «КБ «Експобанк» своїх зобов'язань за основним зобов'язанням.

Умовами статті 7 договору іпотеки міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за основним договором.

При цьому, умови п. 7.6 договорів іпотеки передбачають право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом, зокрема прийняття предмету іпотеки у власність в порядку, визначеному статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки) встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Тобто, умови договорів іпотеки повністю кореспондуються з приписами ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та жодним чином не порушують права ПАТ «КБ «Експобанк».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини ( у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, відмовився від власних майнових вимог. Позивач вказує, що

згідно п.1 Кредитного договору грошові кошти в розмірі 101 300 000 грн. мали перерахуватися на кореспондентський рахунок № 0, відкритий позивачу у ПАТ «ДІАМАНТБАНК». Проте грошові кошти в розмірі 101 300 000 відобразилися на іншому кореспондентському рахунку №4, відкритому Позивачу в ПАТ «ДІАМАНТБАНК», та не були предметом Договору кредиту та повернення яких не забезпечувалося Договором іпотеки.

Однак, такі твердження позивача спростовуються матеріалами справи, оскільки 21.08.2013 року між ПАТ «Діамант банк» (банк) та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» (кореспондент) укладено Договір №05-L2013/980 від 21.08.2013 року про відкриття та ведення кореспондентського рахунку банка-резиента України у гривнях, на підставі якого банк відкрив кореспонденту кореспондентський рахунок типу «ЛОРО» в українських гривнях №4. Як вбачається з долученою до матеріалів справи виписки з рахунку №4.980 за період з 11.07.2014 по 15.09.2014, 11.07.2014 року ПАТ «Діамантбанк» виконав зобов'язання щодо надання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитних коштів в розмірі 101 300 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що операції між ПАТ «КБ «Експобанк» та ПАТ «Діамантбанк» щодо перерахування грошових коштів за іншими правовідносинами не мають ніякого відношення до кредитних правовідносин за кредитним договором № 1007/14-1 від 11.07.2014р. та не мають відношення до предмету розгляду в рамках даної судової справи, оскільки випливають зовсім з інших правовідносин сторін.

Частина 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів.

У випадку коли тимчасовий адміністратор/ліквідатор неплатоспроможного банку вважає правочин нікчемним та бажає визнати його нікчемним або застосувати наслідки нікчемності цього правочину в судовому порядку, він повинен чітко навести посилання на конкретні приписи ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обґрунтувати в чому саме полягає нікчемність конкретного договору.

За своєю правовою природою договір іпотеки є похідними від основного договору - кредитного. Станом на дату розгляду справи сам кредитний договір № 1007/14-1 від 11.07.2014 року є правомірним в силу презумпції правомірності правочину, а відтак і застосування в даних кредитних правовідносинах кореспондентського рахунку ПАТ «КБ «Експобанк» №4 в ПАТ «Діамантбанк» вважається правомірним до тих пір, поки зворотне не буде визнане судом або прямо встановлено законом.

Отримавши кредитні кошти в сумі 101 300 000,00 грн. ПАТ «КБ «Експобанк» мало право, як власник рахунку, на власний розсуд у будь-який спосіб розпоряджатися цими коштами. Сам же факт перерахування грошових коштів на кореспондентський рахунок ПАТ «КБ «Експобанк» № 4 ніяким чином не порушує права ПАТ «КБ «Експобанк», натомість така операція була проведена на виконання ПАТ «Діамантбанк» умов кредитного договору № 1007/14-1 від 11.07.2014 року.

Таким чином, оскільки при укладанні договорів іпотеки було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, - жодна з підстав нікчемності правочину (передбачена ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») за цими договорами не настала.

Щодо недійсності договору іпотеки з підстав невідповідності п.7.1 договору положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.

Умови п. 7.1 договору іпотеки містять вказівку на те, що іпотекодержатель набуває права отримати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку введення тимчасової адміністрації в іпотекодавця.

Однак, вказані умови договору іпотеки жодним чином не суперечать Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», натомість повністю кореспондуються з останнім.

Як вбачається з умов договору іпотеки він не встановлює порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в разі введення тимчасової адміністрації в іпотекодавця, а лише містить вказівку на те, що іпотекодержатель «набуває права» звернути стягнення. Сам же порядок звернення стягнення на заставне майно банку, в якому введено тимчасову адміністрацію, встановлений та конкретизується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. З ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

При цьому, виходячи з п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Тому, вказівка в п. 7.1 договору іпотеки, на яку посилається ПАТ «КБ «Експобанк» безпосередньо узгоджується з п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки саме у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації в іпотекодавця, іпотекодержатель і набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, посилання ПАТ «КБ «Експобанк» на невідповідність п. 7.1 договору іпотеки вимогам п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Усі вище наведені вимоги статті 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були дотримані сторонами під час укладання іпотечного договору від укладеного між публічним ПАТ «КБ «Експобанк» та ПАТ «Діамантбанк».

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що статтею 38 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено нікчемність правочинів (договорів) лише за наявності передбачених законом підстав, позивач, не надав належних доказів на підтвердження наявності передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав для визнання договору іпотеки № 1007/14-1-5 від 11.07.2014 нікчемним, позовні вимоги щодо застосування наслідків нікчемного правочину задоволенню не підлягають.

Оскільки, вимоги позивача щодо визнання відсутнім права власності у ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» на нежилі приміщення, про зобов'язання ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» повернути ПАТ «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» у власність нежилі приміщення та визнання за ПАТ «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» право власності на нежилі приміщення є похідними від вимог про застосування наслідків нікчемного правочину, тому вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 12.06.2015