КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/10133/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Жгульової Зої Онисимівни

на ухвалу господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. про відмову у прийнятті позовної заяви

у справі № 910/10133/15 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Жгульової Зої Онисимівни

до Житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10"

про визнання незаконними рішень

ВСТАНОВИВ:

Жгульова Зоя Онисимівна (далі - позивач) звернулася в господарський суд міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" (далі - відповідач) про визнання неправомочними загальних зборів членів житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" від 14.04.2013р., оформлених протоколом 14.04.2013р., а прийняті цими зборами рішення незаконними та визнання неправомочними зборів членів правління житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" від 15.04.2013р., оформлених протоколом № 5 від 15.04.2013р., а прийняті цими зборами рішення незаконними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. у справі № 910/10133/15 відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції посилаючись на положення ст. 167 ГК України, дійшов висновку, що даний спір не є корпоративним та не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. скасувати, справу направити на розгляд господарського суду міста Києва. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права. На думку скаржника, право на управління кооперативом закріплено в ст. 12 Закону України ,,Про кооперацію" та спір виник саме з корпоративних відносин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 23.06.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про її необґрунтованість, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні 23.06.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти наведених доводів заперечив.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала має бути залишена без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 1 ГПК України правом звернення до господарського суду наділені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації) згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

За змістом п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як роз'яснено в п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 ,,Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо.

Як вбачається з позовної заяви предметом позову є вимоги про визнання неправомочними загальних зборів членів житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" від 14.04.2013р., оформлених протоколом 14.04.2013р., а прийнятих цими зборами рішень незаконними та визнання неправомочними зборів членів правління житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" від 15.04.2013р., оформлених протоколом № 5 від 15.04.2013р., а прийнятих цими зборами рішень незаконними.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З аналізу наведеної норми слід дійти висновку, що визначення корпоративних прав включає в себе сукупність ознак, які їх характеризують.

Згідно з визначенням, наданим в ст. 2 Закону України ,,Про кооперацію" кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Статтею 6 Закону унормовано, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Статтею 12 Закону визначено обсяг прав членів кооперативу:

- участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління;

- користування послугами кооперативу;

- одержання кооперативних виплат та виплат на паї;

- одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом;

- право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб;

- право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Житлово-будівельний кооператив ,,Молодіжний - 10" є обслуговуючим кооперативом, розмір внеску до статутного фонду - 0,00 грн.

У відповідності до положень п. 28 статуту Житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10" кошти кооперативу складаються з: вступних внесків членів кооперативу, пайових внесків, внесків на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку, інших надходжень. Пунктом 31 статуту визначено, що після закінчення будівництва кооперативного будинку кожному члену ЖБК надається окрема квартира, яка відповідає розміру його паю рішенням загальних зборів членів кооперативу про розподіл квартир. Пунктом 37 статуту визначено права членів кооперативу, до яких, зокрема, належить право обирати і бути обраним в керівні органи кооперативу.

Тобто, Житлово - будівельний кооператив ,,Молодіжний - 10" є неприбутковою організацією, діяльність якої спрямована на обслуговування житлового будинку, частка у статутному капіталі членів кооперативу не визначена, тому слід дійти висновку, що у даних правовідносинах відсутній корпоративний спір, оскільки позивач не має сукупності корпоративних прав, визначених положеннями ст. 167 ГК України, тому відповідно між позивачем і відповідачем у даній справі не виникає корпоративних відносин, при цьому, лише право на управління не охоплює всього змісту корпоративних прав.

Позивачем (скаржником) не надано доказів того, що він має визначену частку у майні кооперативу, яка дає члену кооперативу право на отримання певної частки прибутку (дивідендів) даного кооперативу, а також активів у разі його ліквідації.

З позовних матеріалів та апеляційної скарги, зокрема, з статуту Житлово - будівельного кооперативу ,,Молодіжний - 10", не вбачається, що даний кооператив має на меті отримання прибутку.

Водночас, враховуючи приписи частини 2 підпункту 133.1.1 пункту 133 статті 133 Податкового кодексу України не може бути метою, зокрема, житлово - будівельних кооперативів одержання і розподіл прибутку серед його засновників (членів).

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що даний спір не є корпоративним, а тому не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки підвідомчий судам загальної юрисдикції з розгляду цивільних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. у справі №910/10133/15, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Ухвала є законною і відповідає обставинам справи. У зв'язку з цим, ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 62, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Жгульової Зої Онисимівни залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. у справі № 910/10133/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук

Повний текст складено та підписано 25.06.2015р.