РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа №910/13764/15

За позовом Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт"

про стягнення 20600,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Мазур І.О. за довіреністю № 81 від 31.12.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" (відповідач) про стягнення 20000,00 грн. штрафу та 600,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу за період з 26.05.2015 по 27.05.2015.

Позов подано на підставі ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 03/05-15 (далі - Рішення АМК).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 було порушено провадження у справі № 910/13764/15 та призначено її розгляд на 22.06.2015 о 11:10 год.

03.06.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просив заборонити державному реєстратору Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" (). В обґрунтування поданої заяви зазначено, що стягнення штрафу за рішенням АМК можливе лише в судовому порядку, відповідне рішення суду не ухвалено, що є достатньою підставою, на думку заявника, припускати, що внесення державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про проведення державної реєстрації припинення ТОВ "Електротехнічна компанія "Зеніт" зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

16.06.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 20000,00 грн. та пеню в розмірі 8400,00 грн. за прострочення сплати штрафу за період з 26.05.2015 по 22.06.2015.

16.06.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення у справі, до яких в якості додатків додано підтвердження про відсутність аналогічного спору, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відповідача, та докази надіслання на адресу відповідача копії рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш.

В судове засідання, призначене на 22.06.2015, з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 22.06.2015, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.05.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином з огляду на наступне.

Як зазначено в абз. 1, 3 п.п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отримання представником відповідача ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 320.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 22.06.2015 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні 22.06.2015 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, яка надійшла через відділ діловодства суду 16.06.2015. Відповідно до наведеної заяви позивач просив заборонити державному реєстратору Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт". Наведена заява про забезпечення позову відхилена судом як безпідставна та необґрунтована.

В судовому засіданні 22.06.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка надійшла через відділ діловодства суду 16.06.2015.

В судовому засіданні 22.06.2015 здійснювався розгляд вищенаведеної заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Частина 4 ст. 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18), зокрема, під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (зокрема, в бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Судом встановлено, що відповідно заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач збільшив позовні вимоги в частині розміру пені за прострочення сплати штрафу на підставі рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш.

Крім того, позивачем надані суду докази направлення вищенаведеної заяви про збільшення розміру позовних вимог відповідачу, а відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору.

При цьому судом встановлено, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Отже, нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір, становить 28400,00 грн., з яких: 20000,00 грн. штрафу та 8400,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш.

В судовому засіданні 22.06.2015 здійснювався розгляд справи по суті.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.06.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 03/05-15 (далі - Рішення АМК) визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" по неподанню інформації на вимогу голови територіального відділення від 25.11.2014 № 01-18/08-2828 порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені головою територіального відділення строки, за вчинення вказаного порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" накладено штраф у розмірі 20000,00 грн.

В Рішенні АМК було зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення, також зазначено, що відповідно до ч. 8 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу, та щодо можливості оскарження рішення до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Супровідним листом № 01-18/02-837 від 18.03.2015 Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) направило копію Рішення АМК Товариству з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" (відповідачу). Отримання Рішення АМК відповідачем 24.03.2015 підтверджується доданою до позовної заяви копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 573.

Відповідно до частин 2, 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання, особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

На думку позивача, кінцевим строком строк сплати штрафу, накладеного на відповідача Рішенням АМК, є 25.05.2015, оскільки 24.05.2015 припадає на вихідний день.

Позивач також зазначив, що в установлений строк відповідач не сплатив штраф, накладений Рішенням АМК, документів, що підтверджують сплату штрафу до територіального відділення Антимонопольного комітету України не надіслав.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 20000,00 грн., накладеного рішенням АМК, а також про стягнення пені за кожен день прострочення сплати штрафу в розмірі півтора відсотки від суми штрафу, яка відповідно до заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог станом на 22.06.2015 склала 84000,00 грн., враховуючи при цьому обмеження, встановлені нормою ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції". Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм позивач має право приймати рішення про визнання вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, який повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п'яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов'язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов'язковим для виконання.

Згідно з частиною 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 03/05-15 на відповідача накладено штраф у розмірі 20000,00 грн. за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Зазначене рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було отримано відповідачем 24.03.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 573, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу було 25.05.2015, оскільки 24.05.2015 припадало на вихідний день.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як встановлено судом, станом на час розгляду спору по суті рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2015 № 5-рш є чинним, не скасовано та не визнано судом недійсним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Крім того, станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем штрафу в розмірі 20000,00 грн., накладеного на нього Рішенням АМК.

Враховуюче викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20000,00 грн. обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Як вище було встановлено, відповідач мав сплатити 20000,00 грн. штрафу до 25.05.2015 включно, таким чином, початком періоду прострочення сплати штрафу є 26.05.2015.

Розмір пені за один день прострочення штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" складає 300,00 грн. (20000,00 : 100 х 1,5 = 300,00 грн.).

За визначений позивачем період стягнення пені з 26.05.2015 по 22.06.2015 (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) відповідачем прострочено 28 дні сплати штрафу.

Таким чином, сума пені за прострочення сплати штрафу за вказаний період складає 8400,00 грн. (300,00 грн. х 28 = 8400,00 грн.).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 8400,00 грн. за період з 26.05.2015 по 22.06.2015 за прострочення сплати штрафу підлягають задоволенню повністю.

Отже, позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У частині 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Ціна позову становить 28400,00 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову має складати 1827,00 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у справах, що вирішуються на підставі законодавства про захист економічної конкуренції та законодавства про здійснення державних закупівель.

Враховуючи наведені норми, з відповідача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 66, 67, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" (01030, м. Київ, вул. вул. Михайла Коцюбинського, буд. 4Б; ідентифікаційний код 36177394) 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) штрафу та 8400,00 грн. (вісім тисяч чотириста гривень 00 коп.) пені за прострочення сплати штрафу, зарахувавши вказані суми до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управлінні Державної казначейської служби України, за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ банку 106.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Зеніт" (01030, м. Київ, вул. вул. Михайла Коцюбинського, буд. 4Б; ідентифікаційний код 36177394) судовий збір в розмірі 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.), який підлягає зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.2015

Суддя Гумега О.В.