ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.15р. Справа № 904/3665/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Луцьк Фудз", с. Зміїнець Луцького району Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг", м. Дніпропетровськ

про стягнення 498 311 грн. 62 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Олейнікова Л.В. - представник, дов. від 22.04.2015р. № 8-15;

від відповідача: не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 498 311 грн. 62 коп., що складає 433 537 грн. 49 коп. - заборгованості за Договором від 01.01.2013р. №01/01/13 поставки товарів, 39 073 грн. 64 коп. - пені, 2 722 грн. 95 коп. - 3% річних та 22 977 грн. 49 коп. - інфляційних нарахувань.

Позивач у поясненнях (вх. №35936/15 від 08.06.2015р.) зазначає, що заборгованість за видатковою накладною від 16.12.2014р. №5253 становить 23 645 грн. 65 коп.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

За клопотанням позивача судові засідання проводилися в режимі відео конференції.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013р. між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Луцьк Фудз", як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудторг", як покупцем, було укладено Договір поставки товарів №01/01/13 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник передає, а покупець приймає й оплачує на умовах і в порядку, визначеному даним договором, продукти харчування та/або алкогольні напої, що поставляються (надалі - Товар), в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у накладних, що свідчать про прийом передачу товару від постачальника до покупця, і які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 2.3 Договору право власності на товар, а з ним і ризик випадкової загибелі, переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладних, що свідчать про передачу товару.

Загальна сума договору визначається згідно з накладними, що свідчить про прийом-передачу товару від постачальника до покупця (пункт 4.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору у період з 06.11.2014р. по 16.12.2014р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 562 312 грн. 16 коп., у тому числі: 06.11.2014р. на суму 128 774 грн. 62 коп.; 20.11.2014р. на суму 63 284 грн. 70 коп.; 03.12.2014р. на суму 73 227 грн. 21 коп.; 11.12.2014р. на суму 84 071 грн. 10 коп. та 16.12.2014р. на суму 212 954 грн. 53 коп., що підтверджується видатковими накладними, долученими до матеріалів справи (а.с. 27-81).

У пункті 4.3 Договору сторони узгодили, що покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар у платіжні дні покупця (по вівторках та/або четвергах), які настануть після спливу 35 календарних днів з моменту отримання товару; при цьому якщо вівторок та/або четвер припадає на неробочий (небанківський) день, платіж переноситься на вівторок та/або четвер, що є найближчим робочим (банківським) днем.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач повинен був оплатити поставлений товар до 16.12.2014р., 30.12.2014р., 08.01.2015р., 20.01.2015р. та до 22.01.2015р.

Відповідач за товар розрахувався частково, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 433 537 грн. 49 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В пункті 7.14 Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей від 01.01.2013р. до Договору) сторони передбачили, що при порушенні строків оплати відповідно до умов даного договору покупець на вимогу постачальника виплачує на користь останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний календарний день прострочення; строки позовної давності та можливі строки застосування/нарахування пені визначені Цивільним кодексом України.

Отже, після перерахунку пеня становить 38 974 грн. 84 коп. (з 16.12.2014р. по 30.03.2015р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 22 977 грн. 49 коп. (лютий 2015р.), а річні - 2 712 грн. 37 коп. (з 16.12.2014р. по 30.03.2015р.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27; ідентифікаційний код 37133981) на користь Публічного акціонерного товариства "Луцьк Фудз" (49038, с. Зміїнець Луцького району Волинської області, вул. Левадна, 2А; ідентифікаційний код 00377163) 433 537 грн. 54 коп. - заборгованості, 38 974 грн. 84 коп. - пені, 22 977 грн. 49 коп. - інфляційних нарахувань, 2 712 грн. 37 коп. - річних та 9 964 грн. 04 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„26„ червня 2015р.