ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа № 922/5747/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Радченко О.В.,

першої третьої особи - ОСОБА_2,

другої третьої особи - ОСОБА_3,

першого відповідача - ОСОБА_4,

другого відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" (вх. №2553 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 10.04.15 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", м. Харків

3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_5, м. Харків,

2. ОСОБА_6, м. Харків

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", м. Харків,

2. ОСОБА_4, м. Харків

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

та за позовом третьої особи ОСОБА_5, м. Харків,

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", м. Харків,

2. ОСОБА_6, м. Харків

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4, м. Харків,

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Господарським судом Харківської області розглянуто позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" до товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" та фізичної особи ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К"; та позов третьої особи ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" і ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" від 10 вересня 2014 року.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" та визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №26а-:26с в літ "В`-1", загальною площею 852,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168.

Рішенням господарського суду Харківської області (суддя Хотенець П.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №26а-:-26с в літ. "В'-1", загальною площею 852,3 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168, укладений 07 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1108.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №26а-:-26с в літ. "В'-1", загальною площею 852,3 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168. В решті заявлених позовних вимог провадження у справі припинено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" від 10 вересня 2014 року, оформлене протоколом №12/2014 від 10 вересня 2014 року. В решті позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та у позові ОСОБА_5 - відмовити.

В судовому засіданні одноособовий представник першого та другого відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник першої третьої особи у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник другої третьої особи у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" на підставі рішення Харківського обласного постійно діючого Третейського суду від 11 лютого 2008 року, справа №3/01-08, виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2008 року, справа №3/01-08 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху №26а-:-26с в літ. "В'-1", загальною площею 852,3 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168.

Відповідно до частини 1 статті 82 Господарського кодексу України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є Статут.

Згідно пункту 14.1 статті 14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" в редакції, зареєстрованій державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Павлюткіною Ю.Л. 21 травня 2014 року за №5020966 збори учасників являються вищим органом управління товариством.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 статуту виконавчим органом товариства є дирекція на чолі з директором.

З поміж іншого, до виключної компетенції зборів учасників товариства віднесено обрання та звільнення з посади директора (п.п.14.9.11 пункту 14.9. статті 14 Статуту).

Згідно протоколу зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" №2/2014 від 07 серпня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, з 08 серпня 2014 року призначено на посаду директора.

Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" від 19 серпня 2014 року особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори, значиться ОСОБА_4. Також міститься вказівка, що Статутом встановлені обмеження щодо представництва товариства.

Положеннями п.п.15.10.1 пункту 15.10. статті 15 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" встановлено, що директор має право укладати від імені товариства контракти, угоди та забезпечувати їх виконання. Укладення контрактів і угод на суму, що перевищує суму еквівалентну 30000,00 доларів США, можливе лише за погодженням із зборами учасників товариства.

07 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", від імені якого діяла директор ОСОБА_4, на підставі Статуту, протоколу №2/2014 від 07 серпня 2014 року, протоколу від 10 вересня 2014 року, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", від імені якого діяв директор Ковріжний І.В., на підставі Статуту, протоколів від 12 вересня 2014 року та від 24 вересня 2014 року, укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №26а-:-26с в літ. "В'-1", загальною площею 852,3 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. за реєстровим №1108.

07 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 27769371 від 07 жовтня 2014 року.

Згідно пункту 2 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07 жовтня 2014 року продаж вчинено за 489750,00 грн. з урахуванням ПДВ.

За даними Національного Банку України 07 жовтня 2014 року офіційний курс гривні до долара США встановлено на рівні 12,96 грн. за 1 долар США. Тобто, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07 жовтня 2014 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" ОСОБА_4 вчинено на суму, яка перевищує суму еквівалентну 30000,00 грн. доларів США (489750 грн.: 12,96 грн. = 37 789,4 доларів США), що враховуючи положення п.п.15.10.1 пункту 15.10. статті 15 Статуту товариства можливе виключно за попереднім погодженням із зборами учасників товариства.

З оспореного договору купівлі-продажу вбачається, що продаж нежитлових приміщень директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" ОСОБА_10 здійснила на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №12/2014 від 10 вересня 2014 року, на яких нібито були присутні учасники: ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі 64% та ОСОБА_11 з часткою у статутному капіталі 36%, які загалом володіють 100% голосів товариства; запрошена директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" ОСОБА_4.

Відповідно до порядку денного загальних зборів учасників товариства від 10 вересня 2014 року зборами прийняті наступні рішення: по першому питанню - дозволили директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" ОСОБА_4 укладати угоди вартістю понад 30000,00 (доларів США); по другому питанню - дозволили здійснити продаж основних засобів, а саме обладнання та механоскладального корпусу за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168.

Але, як вірно відзначає місцевий господарський суд, протокол був підписаний лише одним учасником ОСОБА_6 як головою зборів та ОСОБА_4 як секретарем зборів.

Частиною 2 статті 60 Закону України "Про господарські товариства", пунктом 14.11. статті 14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" передбачено, що учасники, які беруть участь у загальних зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, що має кожний учасник.

В матеріалах справи відсутній документ про реєстрацію присутніх на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", що відбулись 10 вересня 2014 року, тобто суд позбавлений можливості чітко встановити, хто саме був присутній на відповідних загальних зборах та голосував по питаннях, зазначених в протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" №12/2014 від 10 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Згідно пункту 14.7. статті 14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" про проведення зборів учасники повідомляються рекомендованими листами з описом вкладення із зазначенням часу та місця проведення зборів учасників та проекту порядку денного. Вказані листи, зміст яких узгоджується і підписується головою зборів, надсилаються за місцем проживання (місцезнаходженням) кожного учасника не пізніше як за тридцять календарних днів до дати зборів учасників. Учасники мають право вносити до проекту порядку денного (надсилати рекомендованими листами з описом вкладення) питання для подальшого розгляду їх зборами, за умови, що їх пропозиції подані голові зборів не пізніше як за двадцять п'ять календарних днів до зборів учасників. Не пізніше, як за сім календарних днів до зборів учасникам повинна бути надана можливість ознайомитись з документами, пов'язаними з порядком денним.

Відповідно до пункту 14.15. статті 14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" секретар зборів, що призначається головою, веде протокол зборів, протоколи зберігаються за місцезнаходженням товариства, а їх копії повинні бути надіслані секретарем за місцем проживання (місцезнаходженням) учасників.

Проте, учасник ОСОБА_5 хоча і зазначається у в протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" №12/2014 від 10 вересня 2014 року, як присутній, участі у засіданні загальних зборів не брав, протокол не підписував, ознайомлений з ним не був. Доказів протилежного сторони суду не надали, так само як і доказів повідомлення ОСОБА_5 про призначення зборів.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів.

Корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина 1 статті 167 Господарського кодексу України).

Пунктами 1, 5 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнані недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Аналіз наведених норм матеріального права й положень Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" дають суду підстави для висновку, що одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року у справі № 3/39гс14.

В абзаці 2 пункту 2.16. рекомендацій Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" роз'яснено, що не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів за позовами акціонерів, яких не було повідомлено про проведення загальних зборів, тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами акціонерів рішень, оскільки вплив акціонера на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Враховуючи вказані керівні роз'яснення Вищого господарського суду України, колегією суддів не приймаються доводи ОСОБА_4 стосовно того, що оспореним рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" ніби не порушено прав учасника ОСОБА_5, оскільки учасник ОСОБА_6 з кількістю голосів 64% ніби мав право самостійно приймати рішення.

Наявна в матеріалах справи копія витягу з Журналу реєстрації протоколів загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" не спростовує посилання ОСОБА_5 про порушення встановленої положеннями частини 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" та пунктом 14.7. статті 14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" процедури скликання і проведення загальних зборів, що відбулись 10 вересня 2014 року. Відхиляючи даний доказ, місцевим господарським судом відзначено, що його подано ОСОБА_4 в той час, коли її з 27 жовтня 2014 року відсторонено від виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та зобов'язано передати всі наявні в неї документи, що стосуються діяльності товариства.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено порушення вимог частини 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" та пункту 14.7., пункту 14.11., пункту 14.15 статті 14 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", а саме учаснику ОСОБА_5 не було направлено рекомендованим листом з описом вкладення повідомлення про призначення на 10 вересня 2014 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" із зазначенням часу та місця проведення зборів учасників, а також проекту порядку денного, у зв'язку з чим він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах, чим порушено його право на участь в управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" при прийнятті рішення про відчуження нерухомого майна, належного товариству.

Вказане є самостійною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", оформленого протоколом №12/2014 від 10 вересня 2014 року.

Оскільки, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92", оформлене протоколом №12/2014 від 10 вересня 2014 року, як таке, що підлягає визнанню недійсним з моменту прийняття, не створює жодних юридичних наслідків, то для укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07 жовтня 2014 року директор ОСОБА_4 не набула повноважень, а саме отримання попереднього погодження загальних зборів учасників товариства, що передбачено п.п.15.10.1 пункту 15.10. статті 15 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92".

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" №19413851 за станом на 08 жовтня 2014 року (на наступний день після укладення спірного договору купівлі-продажу) єдиним учасником товариства значиться ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; розмір внеску до статутного фонду - 1 500,00 грн.

З розділу реєстраційні дії вищевказаного витягу вбачається, що державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", пов'язаних зі зміною складу засновників (учасників) проведено 22 вересня 2014 року. Інші реєстраційні дії у період з 22 вересня 2014 року по 08 жовтня 2014 року (дата формування витягу з ЄДР) не проводились.

Вказане дає підстави дійти висновку, що за станом на 07 жовтня 2014 року (дату укладення спірного договору купівлі-продажу) ОСОБА_4 являлась єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" - покупця за договором купівлі-продажу.

При укладенні та нотаріальному посвідченні спірного договору купівлі-продажу від імені продавця Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" діяла також ОСОБА_4, займаючи посаду директора.

Згідно частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України на особу, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, покладено обов'язок діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Правила створення та діяльності товариств з обмеженою відповідальністю, а також права і обов'язки їх учасників нормативно врегульовані Главою 9 Господарського кодексу України, п.4 § 1 Глави 8 Цивільного кодексу України та Главою 2 Розділу ІІ Закону України "Про господарські товариства" №1576-XII від 19 вересня 1991 року.

Відповідно до статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно статті 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є визнання правочину недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, тобто з підстав наведених вище.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується із твердженням місцевого господарського суду про те, що у ОСОБА_4 при укладенні спірного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень мала місце зацікавленість. Оскільки ОСОБА_4 була одночасно представником (керівником) позивача та єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", є всі підстави вважати, що спірний правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (частина 1 статті 232 Цивільного кодексу України). Зазначене також є самостійною підставою для визнання спірного договору недійсним.

Таким чином, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" про надання дозволу директору ОСОБА_4 укладати угоди від імені товариства на суму, що перевищує суму еквівалентну 30000,00 доларів США, та про дозвіл відчужити належні товариству нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 168, то при укладені оспорюваного договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2014 року директор ОСОБА_4 не мала необхідного обсягу повноважень.

Згідно частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до пункту 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N11 вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і, з урахуванням припису частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України, бути об'єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе).

Зважаючи на принцип диспозитивності судового процесу, встановлений статтею 129 Конституції України, а також, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К" не скористалось своїм правом в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України подати зустрічний позов про відшкодування вартості нежитлових приміщень, місцевий господарський суд визнаючи оспорений правочин недійсним, правомірно вважав, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" про визнання за ним права власності на спірні нежитлові приміщення підлягає задоволення як така, що є похідною від вимоги про визнання договору недійсним.

Приписами абзацу четвертого підпункту 2.1 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N11 на господарський суд покладено обов'язок при вирішенні спору про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення).

Враховуючи зазначене, місцевим господарським судом правомірно не прийняті подані відповідачами докази в обґрунтування обставин джерела походження коштів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", сплачених на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" за оспореним договором; оприбуткування нежитлових приміщень; відображення даної господарської операції в бухгалтерському обліку; укладення договору оренди, оскільки вони являються неналежними, бо обґрунтовують обставини, які мали місце до та після вчинення спірного правочину, що знаходиться за межами предмету доказування по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" задовольнити частково, а саме в частині заявлених позовних вимог до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К".

Згідно пункту 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29 травня 2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 Господарського процесуального кодексу України. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геронтісса і К", місцевим господарським судом вірно припинено провадження в частині позовних вимог заявлених до другого відповідача - Фізичної особи ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5 слід задовольнити частково, а саме в частині позовних вимог заявлених до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар-92". Беручи до уваги, що згідно пункту 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" відповідачем у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є господарське товариство, а не його учасники (акціонери) - у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5 до другого відповідача - ОСОБА_6 відмовити.

Другим відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі, клопотання обґрунтовано непідсудністю спору господарському суду, оскільки спірні приміщення стали приводом для відкриття трьох кримінальних проваджень.

Колегія суддів залишає вказане клопотання без задоволення, оскільки відповідно до пунктів 1 та 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам підвідомчі як справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, так і справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Наявність порушеного кримінального провадження не може бути підставою для позбавлення позивачів прав на захист своїх інтересів в господарському суді.

Першим відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі, клопотання обґрунтовано вилученням спірних приміщень Основ'янською МДПІ м. Харкова у зв'язку із виниклою заборгованістю перед бюджетом, таким чином, на думку заявника провадження у справі слід припинити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Вказане клопотання залишається без задоволення колегією суддів, оскільки господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вилучення майна податковими органами не свідчить про припинення існування предмету спору, а тому - підстави для задоволення клопотання відсутні.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги спростовані як викладеними вище обставинами, так і матеріалами скарги, а тому - апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2015 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 22.06.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.