ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Справа № 915/730/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Цуриці І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Публічного акціонерного товариствоа «БАНК ФОРУМ»,

/адреса представника: 54055, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 39/

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, яка діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.01.2015р. № 10 та наказу № 9 від 19.01.2015р.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпоставка-

Николаев",

/54028, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 88/7/

про: стягнення 298,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Карастан С.В., дов. №10/02-02 від 22.01.2015р.

від відповідача: Пономаренко Н.О. - директор.

В судовому засіданні 08.06.2015р. відповідно до приписів ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 15.06.2015р.

Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського рахунку №76-2600/267151 від 30.12.2013р. в сумі 298,00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.04.2015р. було прийнято позовну заяву та порушено провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

30 грудня 2013 року за № 76-2600/267151 між сторонами був укладений договір банківського рахунку з урахуванням додаткового договору № 1 від 30 грудня 2013 року про розрахункове обслуговування поточних рахунків з використанням системи дистанційного банківського обслуговування «iFOBS Клієнт-Банк» до договору банківського рахунку № 76-2600/267151 від 30 грудня 2013 року, на підставі якого позивач зобов'язався надавати відповідачу, як клієнту, послуги щодо відкриття та ведення поточного/их рахунку/ів, розрахунково-касове обслуговування його/їх операцій.

Відповідачу були надані відповідні послуги, що підтверджується копіями виписок з банківського рахунку, доданими до матеріалів справи.

Останній, в свою чергу, відповідно до п. 3.4.3 договору зобов'язався своєчасно та у повному розмірі здійснювати оплату наданих йому банком у строки та розмірі згідно з діючими тарифами банку та умов цього договору.

Відповідно до тарифів відповідач зобов'язаний сплачувати 149,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо сплати вартості послуг не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 298,0 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи це тим, що у банку відсутні правові підстави для невиконання своїх зобов'язань за укладеним договором банківського рахунку, оскільки законодавством України про банки і банківську діяльність та, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не передбачено припинення виконання банком зобов'язань, якщо це буде сприяти збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

09.06.2015р. позивач надав суду пояснення стосовно неможливості самостійного списання спірної суми коштів, в яких наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 15 червня 2015 року, згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

30 грудня 2013 року за №76-2600/267151 між сторонами був укладений договір банківського рахунку, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Форум» зобов'язався відкрити товариству з обмеженою відповідальністю «Спецпоставка-Николаев», як клієнту, поточний рахунок/-ки для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.

Згідно з п.п. 3.4.3. п. 3.4. договору відповідач зобов'язався своєчасно та у повному розмірі здійснювати оплату послуг, наданих йому позивачем у строки та розмірі згідно діючих тарифів банку та умов цього договору.

Відповідно до п. 4.2. договору його учасники погодили, що клієнт сплачує банку комісії за разові послуги у момент (в день) проведення банківських операцій (надання послуг) та комісію за безперервні послуги (щомісячні комісії) в день її нарахування 26 числа поточного місяця (якщо 26 число припадає на вихідний день, не пізніше наступного операційного дня) з періодом нарахування з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця згідно діючих тарифів банку та умов цього договору.

Згідно з п. 8.4. договору підписання відповідачем цього договору підтверджує його згоду з тарифами позивача. Сторони домовились вважати, уклавши цей договір, а відповідач своїм підписом засвідчує: факт ознайомлення та згоди з діючими тарифами/тарифними пакетами банку; факт обрання та отримання за цим договором "ТП Середній".

30 грудня 2013 року сторони уклали додатковий договір № 1 про розрахункове обслуговування поточних рахунків з використанням системи дистанційного банківського обслуговування "іFOBS Клієнт-банк" до договору банківського рахунку № 76-2600/267151.

Відповідно до п.п. 1.1 розділу 1 додаткового договору клієнт доручив, а банк взяв на себе зобов'язання забезпечити належним чином розрахункове обслуговування поточного рахунку(-ів) клієнта за допомогою АБС "іFOBS Клієнт-банк" у відповідності до цього додаткового договору.

На виконання умов договору позивач у період 26.02.2014р. - 25.03.2014р. та у період 26.03.2014р. - 25.04.2014р. здійснив обслуговування рахунку відповідача № 7151, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку відповідача.

Проте відповідач свої зобов'язання з оплати за надані послуги за вказаний період на суму 298,00 грн.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за розрахункове обслуговування рахунку за договором за період 26.02.2014р. - 25.03.2014р., період 26.03.2014р. - 25.04.2014р. становить 298,00 грн.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.03.2014 № 14 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації" вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ "Банк Форум" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14.03.2014 по 13.06.2014 та призначено уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Форум" Соловйову Наталію Анатоліївну.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.06.2014 № 49 "Про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" вирішено розпочати ліквідацію ПАТ "Банк Форум" відповідно до плану врегулювання з 16.06.2014р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйову Наталію Анатоліївну.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.01.2015 № 10 "Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" вирішено призначити з 19.01.р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірину Миколаївну.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду з дня свого призначення у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Умови укладеного сторонами договору банківського рахунку узгоджуються з чинним законодавством України, яким передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм ч.4 ст.1068 Цивільного кодексу України, клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Приписами ч.2 ст. 1071 Цивільного кодексу України передбачено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження, зокрема у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Судом з'ясовано та матеріалами справи і поясненнями представника позивача підтверджено, що до березня 2014 року банком здійснювалось договірне списання з поточного рахунку клієнта зараховуваних комісій за обслуговування рахунків. Це також передбачено п. 4.3. та 4.5. договору.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до приписів ч.4 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації та ліквідації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які забезпечують операційну діяльність банку.

Наслідками запровадження тимчасової адміністрації, передбаченими статтею 36 вказаного Закону, є призупинення всіх повноважень органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Позивач також зазначає, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Серед іншого, наслідками запровадження тимчасової адміністрації також є заборона на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених Законом.

При цьому нормами статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплати витрат та здійснення платежів.

Суд вважає, що такі твердження Банку ґрунтуються на помилковому трактуванні норм чинного законодавства України, на яке він посилається.

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.03.2014р. № 135 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.03.2014р. № 14 введено тимчасову адміністрацію Банку на період з 14 березня по 13 червня 2014 року, а потім і його ліквідацію рішенням від 16.06.2014р. № 49.

Введення зазначених процедур не є підставами для невиконання Банком умов укладеного з відповідачем договору банківського рахунку в частині надання послуг із зарахування на поточний рахунок грошових коштів.

Чинним законодавством України, і Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, не передбачено у процедурі введення тимчасової адміністрації банку ні припинення укладених останніми договорів, ні зупинення ними виконання умов за договорами банківського рахунку в частині договірного списання з банківських рахунків клієнтів вартості наданих тим послуг.

Зі змісту Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Про банки і банківську діяльність» випливає, що у процедурі введення тимчасової адміністрації та ліквідації банківським установам належить виконувати господарські зобов'язання, якщо це буде сприяти збереженню або збільшенню ліквідної маси.

У відповідності до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями перед вкладниками і клієнтами своїми активами, в тому числі належними йому грошовими коштами на поточному рахунку (ст.58 Закону).

У спірних правовідносинах за договором банківського рахунку Банк є кредитором, а ТОВ «Спецпоставка-Николаев» - боржником.

Отже, Банк на підставі договору та у відповідності до вищенаведених норм законодавства України мав повноваження здійснити списання грошових коштів, які обліковувалися на поточному рахунку відповідача в Банку, в рахунок погашення вартості наданих послуг на свій поточний рахунок, збільшивши вартість своїх активів.

Суд також вважає, що навіть та обставина, що згідно ст.50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до ліквідаційної маси банку включається будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку, не позбавляє клієнтів банку права власності на свої грошові кошти, які зберігаються на банківських рахунках.

Конституцією України встановлено принцип верховенства права, згідно якого Конституція України має найвищу юридичну силу (ст. 8 Конституції України).

Основним законом передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини борг, який виникає внаслідок ухвалення судом рішення на користь особи, може розглядатися як "майно" для цілей ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду від 05.07.2005 р. у справі "Агротехмсервіс" проти України).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з ТОВ «Спецпоставка-Николаев» за умови наявності на його поточному рахунку в банківській установі грошових коштів у розмірі, більшому ніж спірна сума, і ухилення банківською установою від їх договірного списання, є безпідставним посяганням на право приватної власності ТОВ «Спецпоставка-Николаев».

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів обґрунтованості своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, в задоволені позову належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23. 06. 2015р.

Суддя Л.I. Васильєва