ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р.Справа № 923/712/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лашина В.В.

Суддів: Воронюка О.Л.

Мирошниченка М.А.

при секретарі Станковій І.М.

Від ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" - Ярмоліцький А.О.

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015р.

у справі № 923/712/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ювілейний"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "Ювілейний" (в подальшому за текстом - ТОВ "М'ясокомбінат "Ювілейний") звернулося до господарського суду Херсонської області із заявою про порушення справи про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3), обгрунтовуючи свої вимоги неспроможністю останньої задовольнити на протязі більше трьох місяців вимоги, безспірний розмір яких становить більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2014 р. на загальних підставах, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), порушено провадження у справі про банкрутство, визнано вимоги ініціюючого кредитора до ФОП ОСОБА_3 в сумі 1 467 810,18 грн.

Постановою господарського суду від 18.12.2014 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мегерю А.В., якого зобов'язано здійснити заходи з ліквідаційної процедури, передбачені законом.

19.12.2014 р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури .

07.08.2014 року до господарського суду Херсонської області надійшла заява ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції про визнання кредиторських вимог Банку до боржника в сумі 472008,76 грн., з яких 191780,58 грн. основний борг, 43894,04 грн. заборгованість по відсотках та 236334,14 грн. пеня. Вимоги кредитором обґрунтовуються наявністю заборгованості боржника по кредиту за договором кредиту від 19.12.2007 р.

Окрім того, 09.02.2015 ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заявлено вимоги до боржника в сумі 11629085,42 грн. , які обґрунтовуються наявністю заборгованості боржника по кредитним договорам № 010/42-0-1/386, № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 р.

19.02.2015 р.(згідно штемпелю відділення зв'язку на поштовому конверті)ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" звернулося до господарськогосуду з заявою про визнання грошових вимог до боржника в сумі 1693157,73 грн. Вимоги кредитором обґрунтовуються наявністю заборгованості боржника за поставлену продукцію по договору поставки від 28.10.2011 р.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 р. здійснено заміну кредитора Новокаховську ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області на його правонаступника Новокаховську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, провадження у справі в частині вимог Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів припинити. Затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема, вимоги - ПАТ "Райффайзен банк Аваль" - 12101094,18 грн., з яких 8443408,76 грн. - 1 черга, 3657685,42 грн. - 3 черга, судові витрати - 2436 грн. - 1 черга; ТзОВ "Житомирський м'ясокомбінат" - 1693157,73 грн. - 3 черга, судові витрати 1218 грн. - 1 черга.

Окрім вказаного, даною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви боржника про усунення арбітражного керуючого Мегері А.В. від виконання обов'язків ліквідатора.

Будучи незгодним з ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 року в частинах включення до реєстру вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в сумі 472008,76 та ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", ФОП ОСОБА_3 (боржник) в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Зокрема. скаржник зазначає, що вимоги ПАТ "Райффайзен банк Аваль" на суму 472008,76 грн., заявлені кредитором на підставі кредитного договору 014/40/1160 від 19.12.2007 року, однак ці вимоги ґрунтуються на договорі споживчого кредиту і не виникли у зв'язку з здійсненням боржником підприємницької діяльності.

Також боржник вказує що ним до суду подавалися заперечення на визнання кредиторських вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", в яких зазначалося, що вся заборгованість перед вказаним кредитором вважалась погашеною, а в наданих суду документах первинного бухгалтерського обліку , як доказах підтвердження кредиторських вимог , відсутній підпис боржника про отримання товару.

Крім вказаного, ФОП ОСОБА_3, не погоджується з оскаржуваною ухвалою в частині відмови у задоволенні заяви боржника про усунення арбітражного керуючого Мегері А.В. від виконання обов'язків ліквідатора, оскільки, на думку скаржника, призначений господарським судом ліквідатор не виконує завдання та обов'язки, покладені на нього Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

23.06.2015 року до Одеського апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява в якій останній на підставі ст..100 Господарського процесуального кодексу України відмовляється від поданої апеляційної скарги щодо перегляду оскаржуваної ухвали в частині відмови у задоволенні заяви боржника про усунення арбітражного керуючого Мегері А.В. від виконання обов'язків ліквідатора.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. прийнято відмову скаржника від апеляційної скарги та, відповідно, припинено апеляційне провадження з перегляду оскаржуваної ухвали в означеній частині.

Від ліквідатора боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить , крім іншого, розглядати справу без його участі.

ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" надав до апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу боржника, в яком просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з мотивів викладених у відзиві.

В судовому засіданні 23.06.2015 року був присутній тільки представник ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", який надавав свої пояснення. Інші представники учасників процесу в судове засідання не з'явилися, хоча були належні чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили і таким чином не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті першій Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Так, матеріалами справи підтверджується, що між гр.. ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", було укладено кредитний договір №014/40/1160 від 19.12.2007р., згідно якого,кредитором надано боржнику кредит у розмірі 50471,32 доларів США з кінцевим строком погашення до 19.12.2014 р. із сплатою 12,95 % річних за користування кредитними коштами. Цільовим призначенням використання кредиту вказано "кошти видаються на купівлю транспортного засобу".

Кошти у сумі 50471,32 дол.США було перераховано Банком на рахунок "ОСОБА_3., що підтверджується меморіальним валютним ордером №OSYT73785 від 19.12.2007 року.

19.12.2007 року між між гр.. ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір застави, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/40/1160 від 19.12.2007 року гр.. ОСОБА_3. передала в заставу банку автомобіль BMW320i, 2007 року випуску.

ОСОБА_3. умови вказаних договорів не виконувалися, в тому числі і не погашувалися відсотки по кредиту внаслідок чого банк звернувся з заявою про визнання відповідних грошових вимог за кредитним договором.

28.09.2007 року між ФОП.. ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" було уладено Генеральну Кредитну угоду. В рамках даної ГКУ між Банком та ФОП ОСОБА_3. були укладені кредитні договори № 010/42-0-1/386 та № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 р.

Банком зобов'язання за кредитними договорами було виконано перед боржником, шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на рахунок боржника що підтверджується меморіальними ордерами №1 та №2 від 30.06.2011 року.

Виконання зобов'язань за кредитними договорами в сумі 7971400 грн. забезпечено заставою майна боржника та майнового поручителя згідно договорів іпотеки від 28.09.2007 р., 08.08.2008 р., 30.04.2010 р., 02.10.2007 р., 17.09.2008 р., договорів застави від 09.06.2008 р., 08.12.2010 р., 06.03.2012 р.,08.12.2010 р.

28.10.2011 року, між "Житомирський м'ясокомбінат" (постачальник) та ФОП ОСОБА_3. (покупець) було укладено договір поставки, на підставі якого постачальник зобов'язується передати у встановлені договором строки продукти харчування , а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами договору.

Відповідно до пункту 3.2. цього договору покупець зобов'язаний оплатити товар в строк не пізніше тридцяти календарних днів від дня отримання товару шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника

ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" виконав взяті на себе зобов'язання за договором, своєчасно поставив товар на загальну суму 1693157,73 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних з відмітками боржника про отримання.

Матеріали справи не містять доказів погашення боржником заборгованості за поставлену продукцію по договору поставки від 28.10.2011 р.

Визнаючи вказані кредиторські вимоги та вносячи їх до реєстру вимог кредиторів, місцевий господарський суд виходив з того що вказані вимоги заявлені у встановлений Законом про банкрутство строк та підтверджуються належними доказами.

Посилання скаржника на безпідставність включення до реєстру грошових вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" на суму 472008,76 грн. та ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" на суму 1693157,73 судова колегія вважає помилковими, з наступних підстав.

Стаття 1 Закону про банкрутство визначає, що боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Згідно ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до частин 1, 3ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності (далі - громадянина-підприємця) банкрутом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.38 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, крім іншого, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Статтею 42 вказаного вище Закону передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Пунктом 8ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі визнання фізичної особи банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який наявний у матеріалах справи(т.1. а.с.10-105) , ФОП ОСОБА_3 була зареєстрована як фізична особа підприємець 24.02.1994 року

Кредитний договір, на який Банк посилається як на підставу виникнення кредиторських вимог був укладений 19.12.2007 року.

Вказане свідчить про те, що вказане майно, а саме: Автомобіль BMW320i, 2007 року придбане боржником, в період коли ФОП ОСОБА_3 була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності.

Посилання скаржника на отримання кредиту на купівлю автомобіля не з ціллю ведення господарської діяльності судовою колегією не приймається, оскільки в силу ст. 7 Цивільного кодексу цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту.

Тобто в даному випадку суд крім норм Закону керується також звичаєм ділового обороту так як використання автомобіля фізичною особою-підприємцем є невід'ємною частиною ведення господарської діяльності (наприклад для службових відряджень, ділових зустрічей з контрагентами, та інших поїздок при веденні господарської діяльності).

Також не приймаються судовою колегією доводи скаржника щодо отримання продукції за договором поставки від 28.11.2010 іншою собою оскільки такі твердження спростовуються перш за все наявними в матеріалах справи видатковими накладними з підписами та печатками боржника.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис абоінші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис абоінші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До того ж відповідно до п.2.9. договору поставки від 28.10.2011 року передбачено що відпуск товару може здійснюватися без довіреності, під підпис відповідальної особи, яка отримує товар, засвідчений печаткою (штампом) покупця.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено правило, за яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вимоги про визнання недійсним договорів кредиту, застави та поставки в суді першої інстанції не розглядалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала господарського суду Херсонської області від 16.04.2015р. в оскаржуваних частинах відповідає обставинам справи та нормам закону, а тому правових підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення ,а ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 р. у справі № 923/712/14 в частинах включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" та кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - без змін.

Повний текст складено 25.06.2015 року.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя М.А. Мирошниченко