РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015Справа №910/9190/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного підприємства "Продмарт"

до відповідача Київської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради

за участю представників сторін:

від позивача: Корнійчук Н.В. - представник за довіреністю

від відповідача: Багінська Г.В. - заступник начальника управління

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи, дослідження додаткових доказів, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Продмарт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 19.02.2015 № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 № 78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850".

Позивач стверджує, що його права порушені, а тому наполягає на заявлених позовних вимогах.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

До прийняття рішення по справі позивачем заявлені клопотання згідно вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України про застосування заходів забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення Київської міської ради від 19.02.2015 № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 № 78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850"; заборони Київській міській раді приймати будь-які рішення та вчиняти дії щодо внесення змін до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень у центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/3381 та включення земельної ділянки площею 20,94 на вул. Лісозахисна, 17 в Оболонському районі м. Києва до розподілу лісових площ по землекористуваннях Водицького лісництва КП "Святошинське ЛПГ №"; заборони Київській міській раді вчиняти будь-які дії для зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки від 16.04.2007 № 78-6-00434.

Відповідно до вимог ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора, або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві вчиняти певні дії, у тому числі іншим особам, що стосуються предмета спору.

Згідно з абз. 3 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацом 3 п. 3 даної постанови пленуму адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Позивачем не достатньо обґрунтовано доведено те, що невжиття заходів до забезпечення позову до вирішення спору по суті, може вплинути на діяльність його підприємства, утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Саме лише припущення про можливу небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам у зв'язку з вчиненням відповідачем дій для зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки від 16.04.2007 № 78-6-00434 без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин у задоволенні клопотань Приватного підприємства "Продмарт" щодо забезпечення позову відносно: зупинення дії рішення Київської міської ради від 19.02.2015 № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 №78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850"; заборони Київській міській раді приймати будь-які рішення та вчиняти дії щодо внесення змін до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень у центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/3381 та включення земельної ділянки площею 20,94 на вул. Лісозахисна, 17 в Оболонському районі м. Києва до розподілу лісових площ по землекористуваннях Водицького лісництва КП "Святошинське ЛПГ №"; заборони Київській міській раді вчиняти будь-які дії для зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки від 16.04.2007 № 78-6-00434, слід відмовити.

Позов мотивовано тим, що рішенням Київської міської ради від 22.02.2007 №189/850 було передано у довгострокову оренду земельну ділянку Приватному підприємству "Продмарт" для будівництва, обслуговування та експлуатації малоповерхових житлових будинків з об'єктами соціальної сфери та інженерно-транспортної інфраструктури на вул. Лісозахисна, 17 в Оболонському районі м. Києва строком на 15 років.

Пунктом 5 вказаного рішення зобов'язано Приватне підприємство "Продмарт" виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України. А пунктом 8 попереджено землекористувача, що використання землі не за цільовим призначенням тягне за собою припинення права користування земельною ділянкою відповідно до вимог статей 141, 143 Земельного кодексу України.

На підставі даного рішення між Київською міською радою, далі Орендодавець, та Приватним підприємством "Продмарт", далі Орендар, укладено договір оренди земельної ділянки від 05.04.2007, далі Договір, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1083, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про що було зроблено запис від 16.04.2007 за № 78-6-00434 у книзі записів державних договорів.

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850, за актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку. Об'єктом оренди є земельна ділянка по вул. Лісозахисна, 17 в Оболонському районі м. Києва, площею 209376 кв.м., з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування та експлуатації малоповерхових житлових будинків з об'єктами соціальної сфери та інженерно-транспортної інфраструктури, кадастровий номер :85:886:0001 (п. 2.1 Договору). Згідно з п. 3.1 Договір укладено на 15 років.

Земельна ділянка була передана в оренду, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 16.04.2007.

Пунктом 8.4 Договору визначено, що Орендар зобов'язаний, зокрема, звершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше ніж через 3 роки з моменту державної реєстрації договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; своєчасно вносити орендну плату.

Згідно з пунктами 11.4 - 11.6 Договору останній може бути розірвані за рішенням суду, в порядку, встановленому законом, в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, із звільненням Орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 Договору, здійснення без згоди Орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Договір може бути достроково розірвані у разі невиконання або неналежного виконання Орендарем обов'язків, визначених у п.п. 5.1 та 8.4 договору. Розірвання договору не потребує укладення додаткових угод, договір вважаються розірваними з моменту прийняття Орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що на земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов'язана з цільовим призначенням земельної ділянки.

ПП "Архітектурна майстерня" було розроблено на замовлення позивача Проект будівництва малоповерхових житлових будинків з об'єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури за адресою: вул. Лісозахисна, 17, м. Київ, який отримав позитивний висновок спеціальної державної організації "Київська міська служба Української інвестиційної експертизи" від 05.05.2008. Позивач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт з об'єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури за адресою: вул. Лісозахисна, 17, в Оболонському районі м. Київ від 15.05.2008 № 0333-Об/Р, виданий Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

19.02.2015 Київською міською радою прийнято рішення № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 № 78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850".

При прийнятті рішення від 19.02.2015 № 157/1022 Київська міська рада керувалась ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та пунктами 8.4, 11.4 Договору.

Позивач вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує його права орендаря, вказує на відсутність з його боку порушень умов Договору, а тому просить рішення визнати незаконним та скасувати.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи із наступного:

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов'язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі", далі Закон).

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 2.20 постанови пленуму Вищого господарського кодексу України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. "ґ" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України).

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 143 названого Кодексу примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 187 Земельного кодексу України визначено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 №16/890 "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві", далі Рішення, регулюється питання щодо здійснення самоврядного контролю.

Відповідно до п. 2.1 Рішення, забезпечення здійснення самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства щодо раціонального використання та охорони земель покладено на Головне управління земельних ресурсів.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень фізичних і юридичних осіб; розгляду документації з землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо (п. 2.5 Рішення).

Відповідно до п. 2.6 Рішення самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства шляхом перевірок здійснюється планово та позапланово. Позапланова перевірка проводиться за таких обставин: отримання доручення від Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); отримання заяв, скарг чи звернень громадян, поданих в установленому законодавством порядку, у яких наведена інформація про порушення земельного законодавства чи можливість виникнення ситуацій, що можуть негативно вплинути на стан земельних ресурсів тощо.

Згідно з п. 3.1 Рішення Головне управління земельних ресурсів при здійсненні самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві відповідно до покладених на нього завдань організує і здійснює самоврядний контроль у м. Києві, у тому числі, за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення. У разі виявлення порушень юридичними чи фізичними особами земельного законодавства вносить пропозиції, зокрема, Київській міській раді щодо обмеження, тимчасової заборони (зупинення/ чи припинення права користування земельною ділянкою громадянами та юридичними особами).

Головне управління після виявлення порушень земельного законодавства складає акт перевірки дотримання вимог законодавства та дає вказівку про необхідність усунення порушень земельного законодавства.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та вказівка про необхідність усунення порушень земельного законодавства складаються у двох примірниках, один з яких видається особі, яка вчинила порушення земельного законодавства, або направляється їй поштою (п. 6.1 Рішення).

Згідно з п. 6.4 Рішення для усунення порушень земельного законодавства посадовою особою Головного управління встановлюється 10-денний термін.

Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"). Таким спеціальним уповноваженим органом є Державна інспекція з контролю за використанням та охорони земель.

Відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин" у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеними умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Позивач надав суду проектну документацію на будівництво, довідку про відсутність заборгованості з орендної плати. В матеріалах справи відсутні будь-які вказівки, попередження позивача з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, або акт перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про не проведення будівельних робіт на земельній ділянці, складений Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Про невиконання умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що орендар використовує земельні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснює без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам або іншим чином порушує умови Договору, що є підставою для розірвання договорів в односторонньому порядку.

На підставі викладеного, позовні вимоги Приватного підприємства "Продмарт" до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 19.02.2015 № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 № 78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 №189/850" слід задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі - Київську міську раду, відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 96, 116, 124, 141, 143, 187, 189 Земельного кодексу України ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 66, 67 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Продмарт" до Київської міської ради задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 19.02.2015 № 157/1022 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством "Продмарт" від 16.04.2007 № 78-6-00434 на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.2007 № 189/850".

3. Стягнути з Київської міської ради, (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, , на користь:

- Приватного підприємства "Продмарт", 04073, м. Київ, пр-т. Московський, буд. 15А, , витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн., видавши наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 24.06.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко