РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/11404/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад»

до Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ»

про стягнення заборгованості в розмірі 221 381 грн. 85 коп.

Представники:

від Позивача: Григор'єва Н.В. (представник за Довіреністю);;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Науково - виробниче підприємство «Каскад» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 221 381 грн. 85 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Каскад» (Первісний Кредитор), Спільним Українсько - Американським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дахмонтажрембуд» (Боржник) було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор з відома Боржника передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає належне Первісному кредитору право вимоги виконання Боржником грошових зобов»язань в загальному розмірі 350 328 грн. 68 коп. Як зазначає Позивач, Новим кредитором повинна була сплачена сума компенсації в розмірі 350 328 грн. 68 коп. строком до 31.01.2014 р., проте Відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату лише частково в розмірі 200 000 грн. 00 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Каскад» становить 150 328 грн. 68 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути зі Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» 3% річних у розмірі 5 760 грн. 80 коп., інфляційні у розмірі 53 801 грн. 53 коп. та пеню в розмірі 11 490 грн. 84 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/11404/15, судове засідання призначено на 03.06.2015 р.

03.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.05.2015 року.

03.06.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.05.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо нарахування 3% річних, інфляційних та пені за період прострочення з 01.11.2013 року, хоча умовами Договору передбачено зобов'язання Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Керос - Київ" здійснити оплату за період 2.3.4. у строк до 30.11.2013 року;

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 150 328,68 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.06.2015 р. відкладено розгляд справи на 17.06.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

16.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла Заява про збільшення розміру позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 150 328 грн. 68 коп., 3% річних у розмірі 6 543 грн. 59 коп., інфляційні у розмірі 100 611 грн. 00 коп. та пеню в розмірі 11 881 грн. 70 коп.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад» до розгляду.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року представник Позивача підтримала доводи та вимоги позовної заяви, просила Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 11.06.2015 р. уповноваженій особі підприємства Відповідача ухвали суду, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

21.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Каскад» (Первісний Кредитор), Спільним Українсько - Американським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дахмонтажрембуд» (Боржник) було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор з відома Боржника передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає належне Первісному кредитору право вимоги виконання Боржником грошових зобов»язань:

1) грошових зобов'язань зі сплати виконаних ПАТ "НВП "Каскад" будівельних робіт за договором субпідряду від 01.06.2011 № 603/11, а також зобов'язань зі сплати втрат від інфляції, процентів та пені в таких розмірах:

308 643, 80 грн. основного боргу ТОВ "Дахмонтажрембуд" перед ПАТ "НВП "Каскад" за виконані роботи за Договором субпідряду;

3 304, 52 грн. втрат від інфляції за порушення ТОВ "Дахмонтажрембуд" строків виконання грошового зобов'язання за Договором субпідряду;

8 863, 64 грн. 3% річних за порушення ТОВ "Дахмонтажрембуд" строків виконання грошового зобов'язання за Договором субпідряду;

22 658, 53 грн. пені за порушення ТОВ "Дахмонтажрембуд" строків виконання грошового зобов'язання за Договором субпідряду;

2) грошових зобов'язань зі сплати ТОВ "Дахмонтажрембуд" на користь ПАТ "НВП "Каскад" судового збору в сумі 6 869, 19 грн., присудженого із ТОВ "Дахмонтажрембуд" на користь ПАТ "НВП "Каскад" на підставі рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2012 у справі № 5011-68/11801-2012.

Відповідно до п.1.2 Договору загальна сума грошових зобов»язань, відступлених первісним кредитором на користь Нового кредитора за цим Договором та які зазначені у пп.1.1.1 та 1.1.2 цього Договору складає 350 328 грн. 68 коп.

Згідно з п.2.2 Договору відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється на компенсаційній основі. Сума компенсації, яка повинна бути сплачена Новим кредитором Первісному кредитору, відповідає загальній сумі відступленого боргу та становить 350 328 грн. 68 коп.

У п.2.3 Договору встановлено, що передбачена цим Договором компенсація повинна бути сплачена Новим кредитором на користь Первісного кредитора шляхом перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок Первісного кредитора у наступні строки:

1 100 00 грн. 00 коп. повинні бути сплачені у строк до 31.08.2013 р.;

50 000 грн. 00 коп. повинні бути сплачені у строк до 30.09.2013 р.;

50 000 грн. 00 коп. повинні бути сплачені у строк до 31.10.2013 р.;

50 000 грн. 00 коп. повинні бути сплачені у строк до 30.11.2013 р.;

50 000 грн. 00 коп. повинні бути сплачені у строк до 31.12.2013 р.;

50 328 грн. 68 коп. повинні бути сплачені у строк до 31.01.2014 р.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку порушення новим кредитором строків здійснення розрахунків із Первісним кредитором, які встановлені п. 2.2 цього Договору, Новий кредитор сплачує на користь Первісного кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України на дату прострочення платежу, від суми заборгованості, відносно якої мало місце прострочення платежу, за кожен день такого прострочення.

У п.5.1 Договору встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов»язань за цим Договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Новим кредитором повинна була сплачена сума компенсації в розмірі 350 328 грн. 68 коп. строком до 31.01.2014 р., проте Відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату лише частково в розмірі 200 000 грн. 00 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Каскад» становить 150 328 грн. 68 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути зі Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» 3% річних у розмірі 6 543 грн. 59 коп., інфляційні у розмірі 100 611 грн. 00 коп. та пеню в розмірі 11 881 грн. 70 коп. з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.06.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги від 21.08.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 21.08.2013 року Відповідачем було частково сплачено заборгованість у розмірі 100 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 23.12.2013 року стягнуто зі Спільного Українсько-Американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Керос-Київ" на користь Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Каскад" 100 000 грн. основного боргу.

Таким чином, заборгованість Спільного Українсько-Американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Каскад» за Договором про відступлення права вимоги від 21.08.2013 року становить 150 328 грн. 68 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Науково - виробниче підприємство «Каскад» в розмірі 150 328 грн. 68 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 150 328 грн. 68 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду, з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.06.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 02.12.2013 р. по 15.06.2015 р. у розмірі 6 543 грн. 59 коп., інфляційні у розмірі 100 611 грн. 00 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за Договором про відступлення права вимоги від 21.08.2013 року за загальний період прострочки з 02.12.2013 р. по 15.06.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 6 543 грн. 59 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 02.12.2013 року по 15.06.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 100 611 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Також Позивач урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.06.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, просив Суд стягнути з Відповідача пеню за загальний період прострочки з 02.12.2013 р. по 03.08.2014 р. у розмірі 11 881 грн. 70 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, Суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійну обліковую ставку НБУ.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку порушення новим кредитором строків здійснення розрахунків із Первісним кредитором, які встановлені п. 2.2 цього Договору, Новий кредитор сплачує на користь Первісного кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України на дату прострочення платежу, від суми заборгованості, відносно якої мало місце прострочення платежу, за кожен день такого прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, наданий Позивачем, дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача підлягає пеня у розмірі 11 795 грн. 17 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 02.12.2013 р. по 03.08.2014 року.

Таким чином, зі Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 150 328 грн. 68 коп., 3% річних у розмірі 6 543 грн. 59 коп., інфляційні в розмірі 100 611 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 11 795 грн. 17 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорцій но задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад» - задовольнити частково.

2. Стягнути зі Спільного Українсько - Американського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Керос - Київ» (01103, м.Київ, ВУЛ.КІКВІДЗЕ, будинок 10-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 24384778) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Каскад» (03151, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 54, Ідентифікаційний код юридичної особи 21632282) заборгованість у розмірі 150 328 (сто п'ятдесят тисяч триста двадцять вісім) грн. 68 (шістдесят вісім) коп., 3% річних у розмірі 6 543 (шість тисяч п'ятсот сорок три) грн. 59 (п'ятдесят дев'ять) коп., інфляційні у розмірі 100 611 (сто тисяч шістсот одинадцять) грн. 00 коп., пеню у розмірі 11 795 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 17 (сімнадцять) коп. та судовий збір у розмірі 5 385 (п'ять тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 57 (п'ятдесят сім) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин