РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/14545/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Дворченко О.О.

розглянувши справу № 910/14545/15

за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з

тимчасової втрати працездатності

до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

про зобов'язання виконати умови договору.

Представники сторін: не з'явились.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось Закарпатське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі - позивач) з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (надалі - відповідач) про зобов'язання виконати умови договору.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 31.10.2011р. між Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Міжгірської міжрайонної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (Банк) було укладено Договір № 30226/17 банківського рахунку, проте в порушення умов договору відповідачем недодержано строки проведення міжбанківського переказу, який виконується в строк до трьох операційних днів. Грошові кошти у розмірі 22 316,41 грн., які підлягали переказу за період з 30.01.2015р. по 03.02.2015р., своєчасно не надійшли на рахунки отримувачів коштів. В результаті банківської операції СТОРНО, списані з рахунку кошти 06.02.2015р. були повернуті на рахунок позивача та з моменту - 06.02.2015р. запровадження в ПАТ «Комерційний банк «Надра» тимчасової адміністрації до теперішнього часу безпідставно залишаються на залишку. Таким чином, позивач просить суд зобов'язати публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі відділення № 0615 ПАТ «КБ «Надра» невідкладно виконати платіжні доручення Міжгірської міжрайонної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 30.12015р. № 14 на суму 358,44 грн., № 15 на суму 18,69 грн., №16 на суму 753,45 грн., № 17 на суму 200,00 грн., № 19 на суму 1698,50 грн.; від 02.02.2015р. №20 на суму 38,68 грн., № 132 на суму 39,18 грн. та від 03.02.2015р. № 21 на суму 19209,47грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2015р. порушено провадження у справі № 910/14545/15 та призначено розгляд справи на 25.06.2015р.

До початку розгляду справи від відповідача через канцелярію суду 22.06.2015р. надійшли витребувані судом докази та відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в позові повністю та розгляд справи здійснити за відсутності представників ПАТ «КБ «Надра».

Так, у своєму відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, що прямо передбачено вимогами ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки задоволення вимог кредиторів поза межами ліквідаційної процедури банку буде порушувати порядок задоволення вимог кредиторів, встановлений ст.ст. 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, 04.06.2015р. у ПАТ «КБ «Надра» було відкликано банківську ліцензію, що не дає ані права, ані можливості виконувати розрахункові документи, в тому числі по рахунках позивача.

Представник позивача в судове засідання 25.06.2015р. не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив. Витребувані ухвалою суду від 09.06.2015р. документи не надіслав.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі від 09.06.2015р. була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримана останнім 15.06.2015р.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника позивача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представників сторін, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2011р. Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Міжгірської міжрайонної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (Банк) було укладено Договір № 30226/17 банківського рахунку, за умовами якого:

- банк відкриває клієнту поточні рахунки у гривні: № 6001 - для розрахунків по бюджету; № 6002 - транзитний, № 6003 - витрати для утримання апарату для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України і зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, передбачених чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби (п. 1.1 договору);

- банк бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта відповідно до чинного законодавства України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операцій та сплати відповідної комісії за розрахунково-касових операцій на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленої овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором клієнта та банку, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення (пп. 2.3.3. договору);

- договір укладений на невизначений строк та набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (пункт 8.1 договору).

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач подав ПАТ «КБ «Надра» на виконання такі платіжні доручення: від 30.12015р. № 14 на суму 358,44 грн., № 15 на суму 18,69 грн., №16 на суму 753,45 грн., № 17 на суму 200,00 грн., № 19 на суму 1698,50 грн.; від 02.02.2015р. №20 на суму 38,68 грн., № 132 на суму 39,18 грн. та від 03.02.2015р. № 21 на суму 19209,47 грн., всього 22 316,41 грн.

Відповідач зазначені вище платіжні доручення не виконав та грошові кошти за дорученням позивача не перерахував, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується.

Разом з тим, позивачем зазначено, що 06.02.2015р. грошові кошти у сумі 22316,41 грн. були повернуті на рахунок.

З метою врегулювання спору 10.02.2015р. на адресу ПАТ «КБ «Надра» були направлені письмові претензії з вимогою виконати розпорядження клієнта, перерахувавши грошові кошти на рахунки отримувачів.

27.02.2015р. позивач отримав відповідь на свої вимоги, якою повідомлено, що операції з рахунків ПАТ «КБ «Надра» не будуть здійснюватися, у зв'язку з тим, що в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію, і у відповідності з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача є вимогами кредитора.

На думку позивача, незважаючи на визнання ПАТ «КБ «Надра» кредитором, відповідач зобов'язаний виконати платіжні доручення на суму 22 316,41 грн. згідно з умовами Договору № 30226/17 банківського рахунку від 31.10.2011р.

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015р. № 26 розпочато з 06.02.2015 процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 06.02.2015р. по 05.05.2015р. включно; призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І.О.

Разом з тим, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015р. № 85 продовжено здійснювати тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра» по 05.06.2015р. включно; продовжено повноваження уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. до 05.06.2015р. включно.

Приписами статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що НБУ не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначається Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон).

Статтею 1 Закону встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 2 Закону, неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону, ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною першою та п'ятою статті 34 Закону встановлено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частини першої статті 36 Закону визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Разом з тим, згідно з пунктом 5 та 6 вказаної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. При цьому обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Закону, вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, у ПАТ «КБ «Надра» перед Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виникли зобов'язання щодо виконання розпорядження позивача про перерахування відповідної суми з рахунків Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником, і оскільки 10.02.2015р. позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку, тобто у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями пункту першого частини 5 статті 36 Закону в редакції чинній на час виникнення спору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі № 910/9232/14.

Відповідно до частини першої статті 11128 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, оскільки вимоги здійснити переказ грошових коштів за договором були вчинені у період запровадження у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації, то виконання зазначених операцій ПАТ «КБ «Надра» обмежувалося пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на його рахунку у банку відповідача, в порядку п. 3 ч. 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження здійснення банком операції з перерахування спірних сум або в порядку розділу VII цього Закону, у разі прийняття рішення про ліквідацію банку.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Проте, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судовий збір не стягується. (п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.06.2015р.

Суддя А.І. Привалов