ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.2015 Справа № 920/427/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумизапчастина», м. Суми,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми,

про стягнення 248 638 грн. 19 коп.

Головуючий суддя О.Ю. Резніченко

Суддя І.В. Зайцева

Суддя Л.А. Костенко

Представники сторін:

від позивача: Ушкалова Н.М., довіреність б/н від 24.02.2015 року,

від відповідача: не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання - А.І. Сидорук.

В судовому засіданні 17.06.2015 року було оголошено перерву до 24.06.2015 року.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача 183604 грн. 60 коп. боргу за поставку запчастин та надані послуги, 53247 грн. 71 коп. інфляційних втрат, 11785 грн. 88 коп. 3% річних за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 30.01.2013 року договору № 3/1300005.

17.06.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 159938 грн. 46 коп. боргу за поставку запчастин, 122641 грн. 09 коп. збитків від інфляції, 9644 грн. 94 коп. 3% річних, а також 24041 грн. 14 коп. боргу за надані послуги, 16576 грн. 59 коп. інфляційних збитків, 814 грн. 11 коп. 3% річних.

Суд приймає заяву до розгляду, оскільки право на подання такої заяви передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК).

23.06.2015 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 159938 грн. 46 коп. боргу за поставку запчастин, 111752 грн. 69 коп. збитків від інфляції, 5915 грн. 53 коп. 3% річних, а також 24041 грн. 14 коп. боргу за надані послуги, 15493 грн. 45 коп. інфляційних збитків, 829 грн. 92 коп. 3% річних.

Суд приймає заяву до розгляду, оскільки право на подання такої заяви передбачено ст. 22 ГПК.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2015 року усно пояснив, що станом на 05.05.2015 року заборгованість перед позивачем складає 178476 грн. 90 коп.

У відзиві на позовну заяву від 24.06.2015 року відповідач зазначив, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за товар, поставлений по договору № 3/1300005 від 30.01.2013 року та за послуги, однак надання послуг не було передбачено вищезазначеним договором - надання послуг є позадоговірними відносинами. Тому, позивачем неправомірно нараховані штрафні санкції на борг, який виник за договором та на борг, який виник за недоговірними відносинами.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд визнав клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки факти, зазначені у клопотанні, не доведені належними та допустимими доказами, відповідно до ст.ст. 32-34 ГПК.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 3/1300005 (надалі - Договір).

З матеріалів справи вбачається, що Договір недійсними або неукладеними сторонами в судовому порядку не визнавався.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов'язується передати у власність відповідачу, а відповідач зобов'язується прийняти і сплатити на умовах Договору продукцію (надалі - товар), кількістні і якістні характеристики яких викладені в специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно до п.2.2 Договору датою поставки вважається дата отримання товара, яка зазначена в видатковій накладній.

Згідно до п. 3.2 Договору відповідач здійснює оплату на банківський рахунок позивача в розмірі 100% загальної вартості товару на протязі 14 банківських днів з дати поставки.

30.01.2013 року сторони уклали додаток № 1 до Договору, який є невід'ємною частиною Договору. Згідно із додатком № 1 відповідач сплачує 100% вартості товару і послуг на банківський рахунок позивача в наступному порядку: 100% вартості товару сплачується авансовим платіжем, якщо сума останнього перевищує 10 тис. грн. на протязі 7 банківських днів після отримання рахунку відповідачем; 100% вартості товару, сплачується кредиторським платежем, якщо сума останнього не перевищує 10 тис. грн. на протязі 25 банківських днів після отримання рахунку акта виконаних робіт або податкової накладної відповідачем; 100% вартості послуг сплачується кредиторським платежем на протязі 2 банківських днів після отримання рахунка, акта виконаних робіт або податкової накладної відповідачем.

Додаток № 1 до Договору підписаний сторонами, недійсним або неукладеним в судовому порядку не визнавався. Сторонами у вільний спосіб було досягнуто згоди про можливість надання позивачем відповідачу послуг та встановлено порядок та розмір оплати за такі послуги.

Позивач поставив відповідачу (в період з 01.01.2013 року по 17.03.2014 року) товар на суму 159938 грн. 46 коп. та надав послуги на на суму 24041 грн. 14 коп.

Вищезазначений факт підтверджується підписаними сторонами та наявними в матеріалах справи видатковими накладними, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), довіреностями на отримання товару та виставленими позивачу рахунками-фактурами (а.с. 33-134).

Вищезазначені документи були підписані сторонами без заперечень, факт підписання видаткових накладних та актів відповідачем не заперечується.

Відповідач частково розрахувався за надані послуги.

Між сторонами було неодноразово складено та підписано акти звірки взаємних розрахунків (останній станом на 31.08.2014 року), якими сторони визначили заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 183604 грн. 60 коп.

Позивач звертався до відповідача з претензією, однак відповідач борг не сплатив.

Так як відповідач не сплатив борг, то позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 159938 грн. 46 коп. боргу за поставку товару, 24041 грн. 14 коп. боргу за надані послуги.

Позовні вимоги в частині стягнення боргу за поставку товару та надані послуги підлягають частковому задовленню з огляду на наступне:

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено правило, згідно якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобов'язується за завдання замовника надати послугу, а замовник

зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлений та підтверджений матеріалами справи факт надання позивачем послуг на суму 17355 грн. 08 коп. та поставки товару на суму 146198 грн. 06 коп. по Договору, за період з 01.01.2013 року по 30.01.2014 року. Відповідач належних та допустимих доказів сплати боргу не подав, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Позов в частині стягнення іншої суми боргу за надані послуги та поставлений товар не підлягає задоволенню.

Стосовно 375 грн. боргу, які просить стягнути позивач з відповідача на підставі рахунка-фактури №СФ-0000666 від 25.04.2013р., то суд відмовляє в стягненні вищезазначеної суми, оскільки факт поставки товару на вищезазначену суму не підтверджений позивачем належними та допустимими доказами. Позивач зазначає, що на вищезазначену суму у позивача виникла кредиторська заборгованість перед відповідачем, оскільки фактично поставки не було.

Крім того, представник позивача зазначив, що видаткова накладна на поставку товару згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000666 від 25.04.2013 року у нього відсутня.

Відносно боргу у розмірі 6686 грн. 06 коп. за надані послуги та боргу у розмірі 13365 грн. 40 коп. за поставку товару, який виник за період з 10.02.2014 року по 17.03.2014 року, то суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки:

30.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 3/1300005

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди до Договору пункт 9.4 Договору викладений в наступній редакції: Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 30.01.2014 року.

Тому сторони самостійно визначили строк дії Договору - до 30.01.2014 року, тобто Договір з настанням вищезазначеної дати припинив свою дію.

Отже, поставки товару та надані послуги, які позивач підтверджує видатковими накладними та актами приймання-передачі послуг (за період з 10.02.2014 року по 17.03.2014 року) були здійснені поза межами укладеного між сторонами договору № 3/1300005 від 30.01.20134 року.

Згідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Наполягати на задоволенні позовних вимог, змінювати предмет або підставу подання позову, подавати клопотання є правом позивача, а не обов'язком.

Позивач самостійно обрав предмет та підставу позову.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем договірних зобов'язань та обгрунтовує позов нормами матеріального права - Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, - які регулюють договірні зобов'язання.

Суд не може самостійно змінювати підставу чи предмет позову, оскільки це буде порушенням принципу змагальності сторін та необгрунтованим виходом за межі позовних вимог, які не заявлялись позивачем.

Відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Позивач не скористався наданим йому правом змінити предмет або підставу позову.

Таким чином позивачем невірно визначена підстава для звернення до суду із позовною заявою, так як у даному випадку стягнення боргу 6686 грн. 06 коп. за надані послуги та боргу 13365 грн. 40 коп. за поставку товару не може здійснюватися на підставі норм матеріального права, які регулюють виконання договірних зобов'язань, оскільки Договір припинив свою дію 30.01.2014 року.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача:

- за прострочення оплати за надані послуги 3% річних в розмірі 829 грн. 92 коп. та 15493 грн. 45 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 01.05.2014 року по 31.05.2015 року;

- за прострочення оплати за поставку товару 3% річних в розмірі 5915 грн. 53 коп. та 111752 грн. 69 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 01.04.2014 року по 24.06.2015 року.

Позивач розраховує вищезазначені суми санкцій з 159938 грн. 46 коп. боргу за поставку товару та з 24041 грн. 14 коп. боргу за надані послуги.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Проте, оскільки судом було частково задоволено позовні вимоги в частині стягнення боргу, то судом був здійснений перерахунок санкцій за заявлений позивачем період, однак виходячи із розміру задоволених позовних вимог, а саме 17355 грн. 08 коп. боргу за надані послуги та 146198 грн. 06 коп. боргу за поставку товару.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов'язань та те, що на момент подання позову та розгляду справи сплив строк для сплати за поставлений товар та надані послуги, які передбачені Договором, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме:

- за прострочення оплати за надані послуги підлягають стягненню 3% річних в розмірі 599 грн. 11 коп. та 11184 грн. 59 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 01.05.2014 року по 24.06.2015 року (інфляційні нараховані по 31.05.2015 року);

- за прострочення оплати за поставку товару 3% річних в розмірі 5407 грн. 33 коп. та 102151 грн. 95 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 01.04.2014 року по 24.06.2015 року (інфляційні нараховані по 31.05.2015 року).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач просить суд повернути йому 297 грн. 42 коп. надлишково сплаченого судового збору.

Суд вважає клопотання правомірним, оскільки позивачем у заяві про зменшення позовних вимог було заявлена до стягнення загальна сума 317971 грн. 94 коп. і судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 6359 грн. 42 коп., проте фактично був сплачений у розмірі 6656 грн. 84 коп.

Тому суд повертає 297 грн. 42 коп. зайво сплаченого судового збору на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумизапчастина» (вул. Черепіна, 17, м. Суми, код 37524555) 17355 грн. 08 коп. боргу з надання послуг, 146198 грн. 06 коп. боргу за поставку товару, 113336 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 6006 грн. 44 коп. 3% річних, 5657 грн. 92 коп. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумизапчастина» (вул. Черепіна, 17, м. Суми, код 37524555) з Державного бюджету України (р/р 3002, код бюджетної класифікації доходів 22030001, одержувач - Державний бюджет м. Суми, код ЕДРПОУ 37970593, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Сумській області, МФО 837013) 297 грн. 42 коп. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 3104 від 16.06.2015 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 920/427/15.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.06.2015 року.

Головуючий суддя О.Ю. Резніченко

Суддя І.В. Зайцева

Суддя Л.А. Костенко