РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа №910/12077/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Легбанк»

до приватного акціонерного товариства «Бурова компанія Голден Деррік»

про стягнення 3 058 592,45 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 68 947 381,32 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пересада Б.О. - представник за довіреністю №б/н від 19.04.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Легбанк» до приватного акціонерного товариства «Бурова компанія Голден Деррік» про стягнення 3 058 592,45 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 68 947 381,32 грн., яка складається з:

- простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2 750 000 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 61 991 030,75 грн.;

- простроченої заборгованості за процентами в сумі 308 385,96 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 6 951 695,83 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 93,48 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 107,24 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 113,01 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 547,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення приватним акціонерним товариством «Бурова компанія Голден Деррік» умов кредитного договору №04-04-13 КЮ від 11.04.2013 року (надалі - Кредитний договір) в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування останнім.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.05.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.06.2015 року.

В зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання 02.06.2015 року, ухвалою від 02.06.2015 року відкладено розгляд справи на 22.06.2015 року.

На призначене судове засідання 22.06.2015 року представник відповідача повторно не з'явився, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином. Проте, до загального відділу діловодства подано клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, господарський суд виходить з такого.

Як слідує з наявного в матеріалах справи Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців місцезнаходженням відповідача, приватного акціонерного товариств «Бурова компанія Голден Деррік», на теперішній час є: 01010, м. Київ, Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 3, офіс 174.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року за змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Таким чином, враховуючи, що ухвали суду надсилались на юридичною адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та підтверджується Спеціальним витягом, суд приходить до висновку про належне повідомлення вказаного учасника судового процесу про дату та час розгляду даної справи.

Відтак, відповідач, будучи завчасно обізнаним про дату та час проведення судового засідання, наданими йому правами не скористався, свого представника на участь в судових засіданнях не направив.

Також, відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

У зв'язку з вищезазначеним, судом відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11.04.2013 року між публічним акціонерним товариством «Легбанк» (банк) та публічним акціонерним товариством з обмеженою відповідальністю «Бурова компанія Голден Деррік» (позичальник) укладено Кредитний договір, відповідно до п.1.1 якого банк зобов'язався надати на умовах цього договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути в передбачений цим договором строк кредит в сумі 2 750 000 дол. США (кредит) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору кредит надається у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії в доларах США на строк до 10 квітня 2014 року із щомісячною сплатою 12% річних.

Погашення основного боргу (кредиту) здійснюється в кінцевий термін дії цього договору, в строк до 10 квітня 2014 року (включно) (п.1.5 Кредитного договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються банком, починаючи з дати перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника і до повного погашення кредиту, та сплачуються позичальником щомісячно відповідно до розрахунків банку, передбаченому цим договором:

- період нарахування процентів встановлюється з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця, а також в день повного повернення кредиту (п.1.6.1);

- нарахування банком та сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно та в день повного повернення кредиту (п.1.6.2);

- нараховані проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником самостійно у терміни, передбачені цим договором та шляхом договірного списання відповідно до умов цього договору (п.1.6.3).

Відповідно до п.6.1 Кредитного договору, останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм статей 1054-10571 Цивільного кодексу України, а в частині, що не суперечить вказаним нормам та умовам договору, регулюється ст.1046-1053 Цивільного кодексу України.

На виконання умов укладеного між сторонами правочину Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 2 750 000 до. США, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунку з дати відкриття до 28.05.2015 року.

08.04.2014 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до Кредитного договору, якою п.1.2, 1.5 викладено в наступній редакції: «Кредит надається у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії в доларах США на строк до 07.04.2015 року із щомісячно сплатою 12% річних. Погашення основного боргу (кредиту) здійснюється в кінцевий термін дії цього договору, в строк до 07.04.2015 року».

Пунктом 2 вказаної вище угоди визначено, що сплата позичальником процентів за користування кредитними коштами за період з 24.12.2013 року по 08.04.2014 року здійснюється в термін до 30.04.2014 року.

За умовами вказаного правочину позичальник зобов'язався в строки, обумовлені в цьому договорі, погашати кредит та своєчасно сплачувати плату за користування кредитом. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено цим договором (п.3.2.2). В термін дії договору забезпечити надходження коштів на свій поточний рахунок №260004797 в ПАТ «Легбанк», МФО 300056 в обсязі, достатньому для повного погашення заборгованості за кредитом у терміни, передбачені договором (п.3.2.3).

Тобто, враховуючи строк повернення кредиту, що визначений умовами Кредитного договору та фактичне надання грошових коштів відповідачу строк повернення кредитних коштів настав.

Проте, як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за вказаним правочином виконав не у повному обсязі, у зв'язку з чим за приватним акціонерним товариством «Бурова компанія Голден Деррік» рахується заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 750 000 дол. США та по процентам в розмірі 308 385,96 дол. США.

За змістом ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже вказувалось, ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи вищезазначене, заборгованість позичальника по Кредитному договору за кредитом в сумі 2 750 000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.04.2015 року складає 61 991 030,75 грн. та за процентами в розмірі 308 385,96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.04.2015 року становить 6 951 695,83 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та позичальником не спростована.

Що стосується решти вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 93,48 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 107,24 грн. та пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 113,01 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 547,49 грн., суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.2 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати процентів за його користування позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що позивачем нарахована пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 25.10.2014 року по 22.04.2015 року та за несвоєчасне повернення кредиту за період з 08.04.2015 року по 22.04.2015 року.

Після проведення судом розрахунку суми неустойки, господарський суд дійшов висновку, наданий публічним акціонерним товариством «Легбанк» розрахунок пені є арифметично вірним, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 93,48 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 107,24 грн. та за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 113,01 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 547,49 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, враховуючи, що позичальником не був належними доказами спростований факт порушення взятих на себе за кредитним договором №04-04-13 КЮ від 11.04.2013 року та додатковою угодою до нього обов'язок щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Легбанк» до приватного акціонерного товариства «Бурова компанія Голден Деррік» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 ст.49 ГПК України визначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.12 та ч.4 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №41 від 27.02.2015 року про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Легбанк» з відшкодуванням з боку фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 27.02.2015 року та призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Легбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департамент врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка О.В. строк на 1 рік з 27.02.2015 року по 26.02.2016 року включно.

Частиною 1 ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що до кола повноважень уповноваженої особи Фонду, з дня її призначення, віднесено, зокрема, вжиття заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Враховуючи, що публічне акціонерне товариство «Легбанк» при зверненні до суду з розглядуваним позов було звільнене від сплати судового збору, у передбаченому законом порядку, судовий збір у сумі 73 080 грн. підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України з відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Бурова компанія Голден Деррік» (01010, м. Київ, Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 3, офіс 174, ідентифікаційний код 34560999) на користь публічного акціонерного товариства «Легбанк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 27, ідентифікаційний код 14291780) прострочену заборгованість за кредитом в сумі 2 750 000 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 61 991 030 (шістдесят один мільйон дев'ятсот дев'яносто одна тисяча тридцять) грн. 75 коп.; прострочену заборгованість за процентами в сумі 308 385, 96 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 6 951 695 (шість мільйонів дев'ятсот п'ятдесят одна тисяча шістсот дев'яносто п'ять) грн. 83 коп.; пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 93,48 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 107 (дві тисячі сто сім) грн. 24 коп.; пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 113,01 дол. США, що станом на 23.04.2015 року еквівалентно 2 547 (дві тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 49 коп.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Бурова компанія Голден Деррік» (01010, м. Київ, Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 3, офіс 174, ідентифікаційний код 34560999) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

4. Видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 30.06.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий