ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р.Справа № 916/445/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Альошиній Г.М.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімер-Оптикс

на рішення господарського суду Одеської області

від 30 квітня 2015р.

у справі № 916/445/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Поіск-Ніка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімер-Оптикс

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління обласної ради з майнових відносин

про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Поіск-Ніка звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімер-Оптикс та з урахуванням уточнення позовних вимог заявою від 27.03.2015р., посилаючись на створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном нежитловими приміщеннями загальною площею 2389,3 кв.м., розташованими на 6,7,8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківській в м. Одесі, що належать позивачу на праві власності відповідно до договорів купівлі продажу майна спільної власності територіальних громад області шляхом викупу від 06.11.1998р., від 24.07.2001р., від 11.06.2003р., що полягає у відключенні ліфтів та заблокуванні доступу на сходи з 1 по 6 поверхи, які необхідні для використання приміщень 6,7,8 поверхів, просило суд на підставі ст. 391 ЦК України зобовязати ТОВ „Ексімер-Оптикс не чинити перешкоди ТОВ „Поіск-Ніка у користуванні власними нежитловими приміщеннями, розташованими на 6,7,8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківській в м. Одесі, та приміщеннями загального користування цієї будівлі, а саме: сходами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 поверхів, технічним поверхом зі сходами, підвалом, приміщенням першого поверху загальною площею 77,9кв.м., ліфтами (пасажирський та вантажний), власником котрих є відповідач, шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового доступу до власних приміщень та користування приміщеннями загального користування.

ТОВ „Ексімер-Оптикс не визнало позов посилаючись на те, що його дії стосовно ліфтів, які позивач вважає неправомірними, не виходили за межі своїх повноважень враховуючи письмове попередження останнього про підготовку перевірки їх стану та про потребу опломбування, а дії щодо не допуску до приміщення у звязку з початком ремонтних робіт та проведенням інженерно технічних робіт здійснюються самим позивачем.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2014р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Управління обласної ради з майнових відносин, яке у письмових поясненнях просило відмовити у задоволенні позову у звязку з неправильно обраним способом захисту прав, вважаючи, що право позивача користуватись нерухомістю з метою доступу до належних йому на праві власності приміщень підлягає захисту в порядку, встановленому Главою 32 ЦК України, як право користування чужим майном.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12 березня 2015 року (головуючий суддя Власова С.Г., судді Оборотова О.Ю., Никифорчук М.І.) позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ „Ексімер-Оптикс не чинити перешкод ТОВ „Поіск-Ніка у вільному доступі до власних нежитлових приміщень, розташованих на 6, 7, 8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківська у м. Одесі, шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового доступу до власних приміщень. Зобов`язано ТОВ „Ексімер-Оптикс не чинити перешкод ТОВ „Поіск-Ніка у вільному користуванні приміщеннями загального користування в будівлі № 42-А по вул. Балківська у м. Одесі, а саме: сходами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 поверхів, технічним поверхом зі сходами, підвалом для розміщення обладнання та інших інженерних комунікацій, необхідних для функціонування власного майна, ліфтами (пасажирський та вантажний), шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового користування приміщеннями загального користування. Стягнуто з ТОВ „Ексімер-Оптикс на користь ТОВ „Поіск-Ніка 1218 грн. судового збору. В решті частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ „Ексімер-Оптикс просить зазначене рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, під час роздержавлення загальнодержавного майна на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991р. № 266-ХХІ до власності територіальних громад Одеської області перейшла в цілому нежитлова будівля по вул. Балківській, 42-А у м. Одесі, приміщення якої поступово відчужувались шляхом приватизації на користь інших осіб, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлову будівлю № 007405 від 20.04.2000р., виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Так, 06.11.1998 року між Управлінням обласної ради у справах майна та інвестицій (продавець) та ТОВ „Поіск-Ніка (покупець) було укладено договір купівлі-продажу шляхом викупу 9/100 частин нежитлової будівлі під № 42-А по вул. Балківській у м. Одесі, які складаються з приміщень 7 поверху, загальною площею 821,5 кв.м.

24.07.2001 року між Управлінням обласної ради у справах майна (продавець) та ТОВ „Поіск-Ніка (покупець) було укладено договір купівлі-продажу шляхом викупу 81/1000 нежитлової будівлі під № 42-А по вул. Балківській у м. Одесі, які складаються з приміщень 8 поверху, загальною площею 784 кв.м.

11.06.2003 року між Управлінням обласної ради з питань використання майна та приватизації (продавець) та ТОВ „Поіск-Ніка (покупець) було укладено договір купівлі-продажу шляхом викупу 8/100 нежитлової будівлі під № 42-А по вул. Балківській у м. Одесі, які складаються з приміщень 6 поверху, загальною площею 783,8 кв.м.

У наступному, розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міськради № 719 від 07.06.2004р. з метою упорядкування поштових адрес було надано поштові адреси приміщенням, які належать ТОВ «Поіск-Ніка» згідно з договорами купівлі продажу, а саме: 8 поверх, 784 кв.м. вул. Балківська,42В; 7 поверх, 821,5кв.м. вул. Балківська,42Г; 6 поверх, 783,8 кв.м. вул. Балківська,42Д (замість вул. Балківська,42А).

25.06.2004 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі вищевказаних договорів купівлі продажу та розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міськради було видано ТОВ «Поіск - Ніка» свідоцтва про право власності на нежилі приміщення шостого поверху, загальною площею 783,8кв.м., сьомого поверху, загальною площею 821,5кв.м., восьмого поверху, загальною площею 784 кв.м., розташовані в м. Одесі по вул. Балківській за №№ 42Д, 42Г, 42В відповідно.

Право власності ТОВ «Поіск - Ніка» на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами №№ 21458409, 21457479, 21456489 від 12.05.2014р.

За договором оренди майна від 29.12.2003 року, укладеним між Управлінням обласної ради з майнових відносин (орендодавець) та ТОВ „Поіск-Ніка (орендар), позивач у період з 29.12.2003р. по 30.04.2012р. користувався 1 поверхом, двома ліфтами, двома частинами технічного поверху, будівлею трансформаторної підстанції у будівлі по вул. Балківській,42-А в м. Одесі, що підтверджується додатковими угодами до даного договору від 29.12.2003р., 01.09.2006р., від 01.01.2007р., від 01.08.2007р., від 25.12.2008р., від 30.12.2009р., від 30.12.2010р., від 30.12.2011р., від 30.03.2012р.

28.04.2012 року між Управлінням обласної ради з майнових відносин (орендодавець) та ТОВ „Поіск-Ніка (орендар) було укладено договір оренди майна - нежитлових приміщень першого поверху, двох частин технічного поверху, 2 ліфтів загальною площею 370,6 кв.м., а також сходів до технічного поверху цієї ж будівлі загальною площею 34,8 кв.м., балансоутримувачем яких є орендодавець, та які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Балківська,42-А, з метою розміщення складів, строком до 31.03.2015 року.

Зазначене в даному договорі оренди майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання передачі від 30.04.2012р.

06.12.2012 року та 23.12.2013 року між Управлінням обласної ради з майнових відносин як продавцем та ТОВ „Ексімер-Оптикс як покупцем було укладено два договори купівлі продажу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст області шляхом продажу на аукціоні, а саме 383/1000 та 51/1000 частин нежитлової будівлі під № 42-А по вул. Балківській в м. Одесі загальною площею 4066,6 кв.м. та 543 кв.м. відповідно, у тому числі всі наявні в будівлі технічні та підсобні приміщення, приміщення підвалу, першого та технічного поверхів зі сходами, коридори, сходові клітки, туалети, вмивальні, два ліфти вантажний та пасажирський, вентиляційну камеру, вентиляційну шахту тощо.

Право власності ТОВ „Ексімер-Оптикс на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами № 14552622 від 13.12.2013р., № 15192563 від 23.12.2013р.

Таким чином судом установлено, що позивач є власником нежитлових приміщень шостого, сьомого та восьмого поверхів будівлі № 42-А, розташованої по вул. Балківській в м. Одесі, з присвоєнням їм самостійних поштових адрес, а власником решти приміщень в цій будівлі є ТОВ „Ексімер-Оптикс. Отже, зазначена будівля в цілому належить їм на праві спільної часткової власності (ст. ст. 355, 356 ЦК України).

З питання відключення та опломбування ліфтів у спірній будівлі з підстав відсутності будь-яких документів на них та їх можливої несправності відповідач звертався до ТУ Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України. Також, листом від 03.02.2014р. ТОВ „Ексімер-Оптикс просило ПП „Ліфтстрой провести перевірку і призупинити роботу ліфтів у будинку по Балківській, 42-А.

Листами від 17.01.2014р., від 21.01.2014р., від 31.01.2014р., від 20.02.2014р. ТОВ „Ексімер-Оптикс вимагало від ТОВ „Поіск-Ніка припинити експлуатацію ліфтів та повідомило про відключення з 03.02.2014р. ліфтів у звязку з проведенням ремонтних робіт, а також про організацію шляхом подання попередніх списків проходу працівників позивача до належних йому 6, 7, 8 поверхів через вхід із двору будівлі через пост охорони.

З приводу надання безперешкодного доступу до частини обєктів по вул. Балківській, 42-А, для забезпечення належного водопостачання будівлі ТОВ „Ексімер-Оптикс зверталось до ТОВ „Поіск-Ніка з листами від 06.02.2014р., від 18.03.2014р. оскільки, як вбачається із актів ТОВ „Ексімер-Оптикс від 11.02.2014р., від 28.02.2014р., такий доступ позивачем йому не надавався. А зафіксовані в актах відповідача від 11.02.2014р., від 28.02.2014р. факти встановлення металевих решіток на 6 та 7 поверхах, як зазначено в акті перевірки додержання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, складеному ГУ ДСНС України в Одеській області 21.02.2014р. за №67, є порушенням Правил пожежної безпеки, затверджених Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004р. № 126. Також, відповідачем складено акти від 20.06.2014р., від 26.08.2014р. про не допуск його позивачем до приміщень технічного поверху через встановлення решіток.

На підтвердження предявлених вимог позивачем подано до матеріалів справи скарги на адресу ГУ Держсанепідемслужби в Одеській області № 44 від 30.01.2014р., Суворовського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області № 42 від 30.01.2014р., Управління обласної ради з майнових відносин № 48 від 05.02.2014р., витяг з кримінального провадження №0000588 з розгляду заяви щодо блокування ліфтів та сходів невстановленими особами, лист-відмову Відділу загальної безпеки ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/5-273-К від 06.09.2013р. у задоволенні звернення за фактом перешкоджання у користуванні загальними приміщеннями у спільній будівлі, талон-повідомлення Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №000064 від 26.02.2014р. про прийняття заяви про виведення з ладу пасажирського ліфта, довідку ПП „Ліфтстрой від 26.02.2014р. про виведення спірних ліфтів з ладу, витяги з кримінального провадження № 0001168 від 15.03.2014р., №0001224 від 19.03.2014р. щодо розгляду заяв про пошкодження та викрадення невстановленими особами обладнання ліфтів.

За результатами вчинення особами у камуфляжній формі у супроводі представника ТОВ „Ексімер-Оптикс ОСОБА_4 спроби пошкодити замки та проникнути у приміщення позивача на 6, 7, 8 поверхах, блокування сходів, які ведуть до цих поверхів, блокування ліфтів, позивачем складено акти від 05.02.2014р. Про перешкоджання доступу працівників ТОВ „Поіск-Ніка до приміщень 6, 7, 8 поверхів та орендованого майна свідчать також складені посадовими особами позивача доповідні записки від 02.09.2013р., від 30.08.2013р., від 29.10.2013р.

Відповідно до висновку № 425 судової будівельно-технічної експертизи по кримінальній справі № 90001168, складеного 24.03.2014р. ТОВ ОФ „Інюг-Експертиза, згідно Державного класифікатора будівель та споруд, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. № 507, будівля по вул. Балківській, 42-А відноситься до нежитлових та найбільш порівняна з класифікацією по коду 1220.5 „Адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств. Доступ в приміщення верхніх поверхів восьмиповерхової будівлі, у т.ч. технічного поверху та підвалу, відповідно до планів поверхів, передбачений по елементам будівлі, які забезпечують вертикальне сполучення між поверхами: двом сходовим клітинам, розташованим у західній та східній частинах будівлі, двом пасажирським та одному вантажному ліфтам у центральній частині та далі по коридорам поверху. На дату обстеження обєкту доступ в приміщення 6, 7, 8 поверхів, а також технічного поверху здійснюється через віконний отвір сьомого поверху, шляхом підняття до нього за допомогою будівельної люльки по зовнішній стіні будівлі з даху двоповерхової прибудови, оскільки входи по вертикальним сходовим маршам заблоковані на першому поверсі власником даних приміщень ТОВ „Ексімер-Оптикс, а ліфти знаходяться в неробочому стані. Приміщення підвалу, в яких розміщені загальні інженерні комунікації, сходові марші, технічний поверх з ліфтовими шахтами будівлі, розташовані в м. Одесі по вул. Балківській, 42-А відносяться до категорії допоміжних приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимога ТОВ «Поіск-Ніка» до ТОВ «Ексімер - Оптикс» про усунення перешкод у користуванні власними нежитловими приміщеннями, розташованими на 6, 7, 8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківській в м. Одесі, та приміщеннями загального користування цієї будівлі, а саме: сходами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 поверхів, технічним поверхом зі сходами, підвалом, приміщенням першого поверху загальною площею 77,9кв.м., ліфтами (пасажирський та вантажний), власником котрих є відповідач, шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового доступу до власних приміщень та користування приміщеннями загального користування. Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на ст. ст. 15, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становище, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі, тощо.

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників осіб, названих у ст. 1 ГПК України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому колегія суддів враховує, що право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати обєктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, в силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов предявляється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпоряджання річчю.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що вона регулює захист права власності не в будь якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не повязані з позбавленням володіння майном.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що обставини на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються господарським судом на підставі фактичних даних, якими є докази.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судової о процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обовязок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів та з урахуванням судових рішень у справах господарського суду Одеської області № 20-30/113-09-2954, № 916/3184/13, № 916/2473/14 з достовірністю встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивач є належним власником нежитлових приміщень шостого, сьомого та восьмого поверхів будівлі № 42-А, розташованої по вул. Балківській в м. Одесі, загальною площею 2389,3 кв.м., а власником решти приміщень в цій будівлі, у тому числі приміщень першого, другого, третього, четвертого, пятого та технічного поверхів, всіх наявних в будівлі технічних та підсобних приміщень, приміщень підвалу, коридорів, сходових клітин, туалетів, вмивалень, двох ліфтів вантажного та пасажирського, є ТОВ „Ексімер-Оптикс. Отже, сторони є співвласниками зазначеної будівлі. Доступ в належні позивачеві приміщення верхніх поверхів восьмиповерхової будівлі, а також в приміщення технічного поверху та підвалу, відповідно до планів поверхів, здійснюється по елементам будівлі, які забезпечують вертикальне сполучення між поверхами: двом сходовим клітинам, розташованим у західній та східній частинах будівлі, двом пасажирським та одному вантажному ліфтам у центральній частині та далі по коридорам поверху. Інша можливість потрапити до вказаних приміщень відсутня. Приміщення підвалу, в яких розміщені загальні інженерні комунікації, і в тому числі ті, які призначені для життєзабезпечення належних позивачеві приміщень, сходові марші, технічний поверх з ліфтовими шахтами будівлі, в якому розміщене належне позивачеві обладнання, відносяться до категорії допоміжних приміщень, тобто є приміщеннями загального користування. Незважаючи на те, що приміщення підвалу та технічного поверху, сходові клітки та ліфти були придбані саме відповідачем, останній не має права перешкоджати співвласнику будівлі в доступі до його власності, оскільки вказані обєкти є приміщеннями загального користування. Зміна власника приміщень загального користування не впливає на право позивача користуватися вказаними приміщеннями у передбаченому законом порядку. Однак, дії відповідача, що полягають у відключенні ліфтів та заблокуванні доступу на сходи з першого по шостий поверхи, перешкоджають позивачеві належним чином користуватися та розпоряджатися своїм майном і є протиправними, внаслідок чого доступ у власні приміщення шостого, сьомого, восьмого поверхів, а також технічного поверху здійснюється позивачем через віконний отвір сьомого поверху, шляхом підняття до нього за допомогою будівельної люльки по зовнішній стіні будівлі з даху двоповерхової прибудови.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Поіск - Ніка» щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном та зобовязання ТОВ «Ексімер - Оптикс» не чинити перешкоди ТОВ „Поіск-Ніка у вільному доступі до власних нежитлових приміщень, розташованих на 6, 7, 8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківській у м. Одесі, шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового доступу до них, а також зобовязання ТОВ „Ексімер-Оптикс не чинити перешкоди ТОВ „Поіск-Ніка у вільному користуванні приміщеннями загального користування в цій будівлі, а саме: сходами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 поверхів, технічним поверхом зі сходами, підвалом для розміщення обладнання та інших інженерних комунікацій, необхідних для функціонування власного майна, ліфтами (пасажирський та вантажний), шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового користування приміщеннями загального користування, оскільки позивачем доведено належними доказами його право власності на нежитлові приміщення загальною площею 2389,3 кв.м., розташовані на 6, 7, 8 поверхах будівлі, а також надано докази вчинення відповідачем факту порушення його права користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном.

Водночас, врахувавши недоведеність позивачем тієї обставини, що незабезпечення доступу до приміщень першого поверху загальною площею 77,9 кв.м. унеможливлює користування ліфтами, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Помилковим слід визнати доводи Управління обласної ради з майнових відносин про те, що право позивача користуватися нерухомістю з метою доступу до власних приміщень підлягає захисту лише в порядку, встановленого Главою 32 ЦК України, як право користування чужим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 403, ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 2.31 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011р. № 6, господарським судам для визначення правильності обрання позивачем способу захисту порушеного права необхідно розмежовувати встановлення сервітуту та усунення перешкод у користуванні майном (негаторний позов). У зв'язку з цим слід звернути увагу господарських судів на те, що основним критерієм у відповідному розмежуванні є наявність або відсутність протиправного характеру дій відповідача. За відсутності протиправного характеру дій відповідача виключається можливість задоволення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні майном. У такому разі позивач для задоволення потреби у доступі до свого нерухомого майна повинен вжити заходів для встановлення земельного сервітуту або іншим способом отримати право користування земельною ділянкою.

Як вже було зазначено вище, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. Таким чином, зобовязанням ТОВ „Ексімер-Оптикс не чинити перешкоди ТОВ „Поіск-Ніка у користуванні власними нежитловими приміщеннями, розташованими на 6,7,8 поверхах будівлі № 42-А по вул. Балківській в м. Одесі, та приміщеннями загального користування цієї будівлі, шляхом надання вільного, безперешкодного, цілодобового доступу до власних приміщень та користування приміщеннями загального користування, тобто припиненням дії, яка порушує право, відновлюється становище, що існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Отже, обраний позивачем спосіб захисту встановлений законом є ефективним засобом захисту, відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Колегією суддів не приймаються до уваги наведені скаржником в апеляційній скарзі питання щодо недопустимості як доказу у справі висновку № 425 судової будівельно-технічної експертизи по кримінальній справі № 90001168, складеного 24.03.2014р. ТОВ ОФ „Інюг-Експертиза, оскільки зазначений висновок є доказом у розумінні ст. 32 ГПК України, який оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу (ст. 42 ГПК).

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012р. № 4, висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського в належним чином засвідченій копії.

У суду не має сумнівів в достовірності висновків даної експертизи. Вона проведена особою, яка має спеціальні знання для вирішення поставлених перед нею питань та тривалий стаж експертної роботи; експертному дослідженню був підданий необхідний та достатній матеріал, а методи, використані при експертному дослідженні, та зроблені на його підставі висновки науково обґрунтовані.

Не суперечать висновки зазначеної експертизи й іншим наявним у справі доказам, достовірність яких також встановлена судом.

Доводи скаржника про ненадання позивачем належних доказів щодо створення йому з боку відповідача реальних перешкод у користуванні майном, спростовуються наявними у справі листуванням між сторонами, скаргами та заявами позивача на адресу контролюючих та правоохоронних органів, складеними посадовими особами позивача актами та доповідними записками, висновком судової будівельно технічної експертизи, яким суд дав належну оцінку, а також самим фактом звернення позивача до господарського суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням усіх обставин даної справи, встановлених судом першої інстанції, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 30 квітня 2015 року у справі № 916/445/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімер-Оптикс - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1