РІШЕННЯ

"25" березня 2015 р.Справа № 921/182/15-г/5
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТ", вул. Текстильна, 24а, м. Тернопіль, 46400

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

За участю представників від:

Позивача: Смолінська Ольга Сергіївна, - представник (довіреність № 202 від 25.12.14 р.);

Відповідача: не з'явився;

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТ" звернулося в господарський суд з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 21 769,60 грн. заборгованості за поставлений товар.

В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві та його уповноважений представник в судових засіданнях посилається на неналежне виконання відповідачем, незважаючи на направлену йому в порядку ст..530 ЦК України вимогу, щодо оплати поставленого йому в період з січня по листопад 2011 року по накладних №464 від 12.01.2011р., №465 від 12.01.2011р., №1479 від 03.02.2011р., №1480 від 03.02.2011р., №22767 від 19.07.2011р., №25164 від 19.08.2011р., №27008 від 19.09.2011р., №28608 від 19.10.2011р., №30356 від 22.11.2011р. товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 21 769 грн. 60 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву вважає висновки позивача такими, що не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з його необґрунтованістю та у зв"язку з пропуском строку позовної давності, який, за твердженням відповідача, сплив 22.11.2014р. та до цього часу жодних претензій від позивача відповідачем не отримано, у зв'язку з чим, посилаючись на норми ст.ст. 261, 530 ЦК України вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено. Також, вказує, що від позивача до 22.11.2014р. не надходили жодні акти звірки розрахунків, а ті, які надійшли відповідачу після 30.12.2014р. не підписувалися, оскільки відповідач вважає товар оплаченим, однак будь-яких відомостей у підприємця не збереглося. Зазначає, що позивачем жодним чином не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності, як і не надано доказів переривання строку позовної давності в період до його спливу.

До відзиву на позов відповідачем додано заяву про сплив позовної давності (клопотання про відмову в позові у зв'язку зі спливом позовної давності) без номеру та дати, згідно якої відповідач просить прийняти рішення про відмову в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

В судовому засіданні 04.03.2015р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 25.03.2015р. до 11год.30хв. для надання можливості подати додаткові документи.

Позивач на вимогу суду, в тому числі викладену в ухвалі від 18.02.2015 року, надав суду документально підтверджений розрахунок суми боргу в розмірі 25168грн.68коп. ,яка мала місце станом на 12 січня 2011 року (супровідний лист б/номера від 10.03.2015р.)

Уповноважений представник позивача в судовому засіданні 25.03.2015 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 25.03.2015 року не з"явився, хоча про час та місце розгляду спору був повідомлений в попередньому судовому засіданні під розписку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача в попередньому судовому засіданні, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі усної домовленості Товариство з обмеженою відповідальністю "Ант" (позивач по справі) по накладних №464 від 12.01.2011р., №465 від 12.01.2011р., №1479 від 03.02.2011р., №1480 від 03.02.2011р. та товарно-транспортних накладних №22767 від 19.07.2011р., №25164 від 19.08.2011р.,№25370 від 23.08.2011р.,№26464 від 09.09.2011р., №26812 від 15.09.2011р., №27008 від 19.09.2011р., №28608 від 19.10.2011р., №30356 від 22.11.2011р. (надалі накладні) поставило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (відповідачу по справі) товар на загальну суму 35622грн.54коп. Факт одержання відповідачем товару підтверджується підписом його представника на вищезазначених накладних.

Правовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як правовідносини договору купівлі-продажу, за яким згідно вимог ст.655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язань щодо оплати отриманого по вищезазначених накладних товару виконав частково і незважаючи на направлену йому вимогу (лист-вимога №197 від 22.12.2014р.) оплатити повну вартість отриманого товару в семиденний строк, станом на день заявлення позову за відповідачем рахується борг в сумі 21 769 грн. 60 коп. (з урахуванням наявності заборгованості станом на 12.01.2011р. в сумі 25 168 грн. 68 коп. (що підтверджується наданими позивачем згідно супровідного листа від 10.03.2015р. накладними за період з 05.03.2007р. по 16.11.2010р., накладними на повернення тари за період з 06.03.2007р. по 24.11.2010р., банківськими виписками по рахунку позивача, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи) та з врахуванням повернення відповідачем тари в період з січня по листопад (включно)2011 року на підставі накладних №88476 від 12.01.2011р., №88475 від 13.01.2011р., №89439 від 03.02.2011р., №89440 від 07.02.2011р., №97455 від 20.07.2011р., №99467 від 22.08.2011р., №99614 від 24.08.2011р., №100702 від 13.09.2011р., №100923 від 16.09.2011р., № 101119 від 19.09.2011р., №102632 від 19.10.2011р., №104278 від 22.11.2011р. та №104375 від 23.11.2011р. на загальну суму 20090,40 грн. та часткової оплати вартості товару відповідачем в сумі 18 931,22 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 14.01.2011р., 09.06.2011р., 24.06.2011р., 05.07.2011р., 19.09.2011р., 27.09.2011р., 29.09.2011р., 30.09.2011р., 22.11.2011р. та 26.12.2011р.

Відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про повну оплату отриманого від позивача в період з січня по листопад 2011 року по вищезазначених накладних товару суду не надав, а тому згідно вимог ст..ст.33.34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується заборгованість в сумі 21 769 грн. 60 коп.

Разом з тим, ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а ст..257 даного кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В той же час ч.1 п.5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач у позовній заяві та його уповноважений представник в судовому засіданні посилається на вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, якими встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства та зазначає, що направлена на адресу відповідача вимога про сплату боргу (вих..№197 від 22.12.2014 року)залишена ним без належного на те реагування та відповіді, а відтак позивач вважає, що обов"язок відповідача здійснити оплату товару виник після спливу семиденного строку від дня пред"явлення йому цієї вимоги.

Однак такі твердження позивача, суд визнає помилковими з огляду на вимоги ст..692 ЦКМ України.

Так, згідно зі ст..692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарознавчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов"язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов"язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товарознавчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. А відтак обов"язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст..292 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Така ж правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р., згідно п.1.7 якої, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, то виходячи з приписів ч.2 ст.530 ЦК України та ч.1 ст. 692 ЦК України, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після прийняття товару або товаророзпорядчих документів на нього, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому, передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню, починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Оскільки ТОВ "Ант" поставило товар, а ФОП ОСОБА_1 отримала товар згідно накладних (товарно-транспортних накладних) №464 від 12.01.2011р., №465 від 12.01.2011р., №1479 від 03.02.2011р., №1480 від 03.02.2011р., №22767 від 19.07.2011р., №25164 від 19.08.2011р., №25370 від 23.08.2011р.,№26464 від 09.09.2011р., №26812 від 15.09.2011р.№27008 від 19.09.2011р., №28608 від 19.10.2011р., №30356 від 22.11.2011р. , то у відповідача виник обов"язок щодо його оплати відповідно не пізніше 13.01.2011р., 13.01.2011р., 04.02.2011р., 04.02.2011р., 20.07.2011р., 20.08.2011р., 24.08.2001р., 10.09.2011р., 16.09.2011р., 20.09.2011р., 20.10.2011р., 23.11.2011р.товару, а відтак, позовна давність, в межах якої позивач міг звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу за вищевказаними накладними (3 роки) збігає відповідно через 3 роки від зазначених дат.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач як у відзиві на позов так і в заяві про сплив позовної давності просить суд застосувати позовну давність.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 16 лютого 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності і про застосування позовної давності заявлено відповідачем у справі, а відтак з огляду на вимоги ч.4ст.267 ЦУК України позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем не наведено обставини, які в силу ст.ст. 263, 264 ЦК України свідчили б про зупинення та/або переривання перебігу позовної давності за заявленими в даній справі позовними вимогами, як і не зазначено поважності причин її пропуску.

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на позивача у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення, через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено "07" квітня 2015р.

Суддя Г.З. Андрушків