РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/12637/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Київський радіозавод"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "БІГ ІНІЦІАТИВА"

Про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: не з'явився

Від відповідача-1: Чубук Е. А. (дов. № 765/10 від 05.02.2015)

Від відповідача-2: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 23.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд зобов'язати відповідачів надати постійний та безперешкодний доступ позивачу до майна, що знаходиться на території відповідача - 1 та належить на праві приватної власності позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12637/15 та призначено до розгляду на 09.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 23.06.2015, в зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та неподання ними документів витребуваних судом.

В судове засідання 23.06.2015 представники позивача та відповідача - 2 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача - 1 в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач позбавлений доступу до майна, належного йому на праві приватної власності, яке на момент звернення до суду знаходиться на території відповідача - 1, яка в свою чергу надана в оренду відповідачу - 2.

Відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки відповідач - 1 не володіє майном позивача та не обмежує позивача у володінні, користуванні або розпорядженні його майном, і доказів іншого суду не надано.

Відповідач - 2 письмового відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання жодного разу не з'явився.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач - 1 та позивач повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач - 2 та позивач були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника відповідача - 2, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що позивач за додатковим правочином від 06.01.2010 до договору застави майна № 02-4/4з-69 від 24.05.2007 набув право власності на предмет застави - виробничу лінію повздовжньої різки металу ELDM мм * 0, 3-2 мм * 10 т, виробництва Elmaksan Makina San. Ve Dis.Tic. Ltd. (Туреччина), який зберігався за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 1.

Згідно зазначеного в п. 9.1. додаткового правочину від 06.01.2010 до договору застави майна № 02-4/4з-69 від 24.05.2007 предмет застави не обтяжений іншими зобов'язаннями (оренди, користування, застави, продажу тощо) окрім тих, що передбачені договором застави майна № 02-4/4з-69 від 24.05.2007.

Предмет застави був переданий позивачу за актом приймання - передачі предмету застави 06.01.2010, в якому було зазначено, що предмет застави є розташованим за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9.

За твердженням позивача відповідачі не надають йому доступ до майна (предмета застави) для його демонтажу та вивезення. На підтвердження зазначеного позивачем надано в матеріали справи акти перевірки наявності майна від 23.01.2014, 19.03.2014, 05.06.2014, 03.12.2014, в яких зазначено, що при перевірці наявності та збереження виробничої лінії повздовжньої різки металу ELDM мм * 0, 3-2 мм * 10 т, виробництва Elmaksan Makina San. Ve Dis.Tic. Ltd. (Туреччина), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9 охорона орендаря заборонила комісії банку вхід до приміщення.

Також, позивачем надано в матеріали справи лист відповідача - 1 вих. № 74/6 від 23.01.2013 в якому зазначено, що за інформацією орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю "БІГ ІНІЦІАТИВА" виробнича лінія різки металу ELDM мм * 0, 3-2 мм * 10 т, виробництва Elmaksan Makina San. Ve Dis.Tic. Ltd. (Туреччина), знаходиться в корпусі 47 на території, що орендується вказаною фірмою.

На думку позивача, він має всі необхідні передумови для пред'явлення негаторного позову, оскільки будучі власником виробничої лінії не здійснює фактичне володіння над спірним майном, яке знаходиться в повному розпорядженні відповідачів та зберігається на території, що належить відповідачу - 1, яка в свою чергу передана в оренду відповідачу - 2.

Предметом позову є правова вимога позивача про зобов'язання відповідачів надати постійний та безперешкодний доступ позивачу до виробничої лінії різки металу ELDM мм * 0, 3-2 мм * 10 т, виробництва Elmaksan Makina San. Ve Dis.Tic. Ltd. (Туреччина), що знаходиться на території відповідача - 1 за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9 для її демонтажу та вивезення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 41 Конституції України визначено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання виникають внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст. ст. 319, 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Здійснення права власності може бути обмежено або припинено виключно у випадках і в порядку встановлених законом.

Частиною 1 ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, одним із способів захисту є припинення дії, яка порушує право.

Однією з особливостей негаторного позову, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень зазначених повноважень власника, а не тих, що мали місце в минулому, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом строків позовної давності.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Із позовною заявою до відповідачів позивач звернувся в травні 2015 року, додавши до позовної заяви документи датовані 2013 - 2014 роками. При цьому, із наданих позивачем доказів не вбачається на якій правовій підставі його майно перебуває на території відповідача - 1, і яким чином воно там опинилося, факт перебування майна позивача на території відповідача - 1/відповідача - 2 саме на момент звернення до суду з позовом, факти чинення перешкод відповідачами на момент звернення до суду позивачу в користуванні його майном.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що в 2010 році предмет застави - виробнича лінія різки металу ELDM мм * 0, 3-2 мм * 10 т, виробництва Elmaksan Makina San. Ve Dis.Tic. Ltd. (Туреччина) був розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, що в січні 2013 року за інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю "БІГ ІНІЦІАТИВА" виробнича лінія знаходилася в корпусі 47 на території, що орендувалася відповідачем - 2 (Товариством з обмеженою відповідальністю "БІГ ІНІЦІАТИВА") у відповідача - 1, та що в 2014 році охорона орендаря (при цьому, не зазначено, якого самого орендаря) забороняла комісії позивача вхід до приміщення. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що між ним та відповідачами не існує жодних договірних відносин, отже наразі відсутні правові підстави для знаходження майна позивача на території відповідача - 1, і більш того такі підстави ніколи не існували.

Отже, факт порушення саме відповідачами права власності позивача на майно - виробничу лінію поданими ним доказами не підтверджено. Відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача - 1 повідомив суду, що відповідач - 2 на сьогоднішній день не орендує жодних приміщень у відповідача - 1, що сам відповідач - 1 ніколи не чинив жодних перешкод позивачу (і доказів іншого матеріали справи не містять), та що позивач не позбавлений можливості здійснити демонтаж та вивезти належне йому майно з території відповідача - 1 (в разі його наявності).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.06.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк