ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 6/129-10

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуАрбітражного керуючого Пересадька Романа Івановича
на ухвалуХарківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року
у справі№ 6/129-10 господарського суду Сумської області
за заявоюУправління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області
доПриватного акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод"
провизнання банкрутом
за участю представників сторін: від арбітражного керуючого Пересадька Р.І. - Шаматрін Є.М., дов. № 2138 від 12.05.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року у справі № 6/129-10 (головуючий суддя - Фоміна В. О., суддя - Крестьянінов О.О., суддя - Шевель О. В.) відмовлено у прийнятті апеляційної скарги арбітражного керуючого Пересадька Романа Івановича (вх. № 1880 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2015 року у справі № 6/129-10. Матеріали скарги разом з доданими до неї документами повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року у справі № 6/129-10, арбітражний керуючий Пересадько Р.І. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року у справі № 6/129-10 скасувати, справу передати до Харківського апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги арбітражного керуючого Пересадька Р.І.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство), ст. ст. 41, 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 12.02.2015 року у справі № 6/129-10 відкладено розгляд: клопотання ліквідатора Пересадька Р.І. № 02-02/659 від 02.07.02014 року про відкладення строку подання звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу; клопотання комітету кредиторів (вх. № 2618 від 09.10.2014 року) про усунення арбітражного керуючого Пересадька Р.І. від виконання обов'язків ліквідатора ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" у справі № 6/129-10; заяви Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 року про визнання поточних грошових вимог в сумі 1703804 грн. 45 коп.; заяву Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Путивльському районі Сумської області № 652 від 17.11.2014 року про визнання кредиторських вимог в судове засідання 19 лютого 2015 року на 12 год. 00 хв. Зобов'язано Сумську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Сумській області надати письмові пояснення з урахуванням заперечень ліквідатора та надати чіткий розрахунок заборгованості боржника. Викликано в судове засідання суб'єкта оціночної діяльності Ластовецького Р.А. Зобов'язано суб'єкта оціночної діяльності Ластовецького Р.А. надати звіти з оцінки: 31 найменування нерухомого майна, 8 найменувань автокари та теліжки, 174 найменувань машин та обладнання, 31 найменування інструментів приладів та інвентарю, 1 найменування КТЗ, 7 найменувань інших основних засобів; 5 найменувань колісно-транспортних засобів, 3 найменування інших основних засобів; металобрухту у кількості 45 тон, під'їзної залізничної колії, довжиною 310 м., залізобетонних колодязних кілець у кількості 6 одиниць.

Арбітражний керуючий Пересадько Р.І. з вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2015 року у справі № 6/129-10 щодо розгляду заяви ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машзавод" про призначення рецензування звітів з оцінки майна (виклик суб'єкта оціночної діяльності Ластовецького Р.А. у судове засідання і т.д.) - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машзавод" про призначення рецензування звітів з оцінки майна відмовити.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову апелянту у прийнятті його апеляційної скарги до провадження, оскільки оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду ухвали про виклик суб'єкта оціночної діяльності у судове засідання та зобов'язання його надати звіти з оцінки майна не передбачено ні Законом про банкрутство, ні ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Ч. 1 ст. 4 ГПК України передбачено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

П. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

ГПК України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Зокрема, вичерпний перелік ухвал місцевого господарського суду, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду визначений в ч. 1 ст. 106 ГПК України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

Відповідно до ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

В оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції правомірно вказав на те, що ні ГПК України, ні Законом про банкрутство не передбачено можливості оскарження ухвали про виклик суб'єкта оціночної діяльності у судове засідання та зобов'язання його надати звіти з оцінки майна.

Ухвали про відкладення розгляду справи, призначення судового засідання, витребування необхідних для розгляду справи документів, поновлення провадження у справі та інші подібні ухвали, які забезпечують рух судового процесу, не підлягають оскарженню.

Ч. 2 ст. 106 ГПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з ч. 2 ст. 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на ст. 91 та ч. 2 ст. 106 ГПК.

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову апелянту у прийнятті апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Арбітражного керуючого Пересадька Романа Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 23.03 .2015 року у справі № 6/129-10 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді: Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.