ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 910/15259/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Полянського А.Г.,

суддів Мачульського Г.М., Шаргала В.І,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015

у справі №910/15259/14 Господарського суду міста Києва

за позовом Приватного підприємства "Охоронне підприємство "Барс"

до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ"

про стягнення 155 160,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Охоронне підприємство "Барс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" про стягнення 155 160,00 грн. вартості наданих позивачем відповідачеві послуг на виконання укладеного між сторонами договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 (суддя: Трофименко Т.Ю.) позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" на користь Приватного підприємства "Охоронне підприємство "Барс" 127015,00 грн. та 2538,41 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що подані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості в розмірі 127015,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 (судді: Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.) вищезазначене судове рішення змінено, а саме постановлено:

"Позовні вимоги Приватного підприємства "Охоронне підприємство "Барс" задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 38, ) на користь Приватного підприємства "Охоронне підприємство "Барс" (11500, Житомирська область, м. Коростень, пров. 1 Толстого, будинок 28, ) 100390 (сто тисяч триста дев'яносто) грн. 00 коп. та 2007 (дві тисячі сім) грн. 80 коп. - витрат зі сплати судового збору…".

Постанова мотивована тим, що судом першої інстанції не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, стосовно розміру вищезазначеної заборгованості.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Приватне акціонерне товариство "Коростенський завод МДФ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування вимог касаційної скарги заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправомірно взяли до уваги акти прийняття виконаних робіт, оскільки останні не підписані з боку відповідача - замовника уповноваженою на те особою.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено:

01 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коростенський завод МДФ" та Приватним підприємством "Охоронне підприємство "БАРС" укладено договір №11/04/02 на підключення і обслуговування автоматичних протипожежних систем.

Відповідно до умов Договору, виконавець переймає на себе зобов'язання по підключенню та поточному обслуговуванню автоматичних протипожежних систем, експлуатованих на об'єкті Замовника "Коростеиський завод з виробництва плит МДФ" за адресою: Житомирська область, місто Коростень, вулиця Жовтнева, 11- б.

Найменування, вид, функціональна належність, технічні характеристики устаткування, що передається на обслуговування Виконавцю, визначається в Додатках до цього Договору, які є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до умов договору (п. 2.1.), замовник зобов'язаний надати проектну і виконавчу документацію, а також завантажувальні програми на устаткування; забезпечувати вільний доступ до устаткування для проведення робіт по обслуговуванню, своєчасно підписувати Акти здачі-приймання виконаних робіт і робити оплату робіт відповідно до цього договору; негайно повідомляти виконавця про будь-які несправності в роботі устаткування.

Згідно з п 5.1. Договору приймання виконаних виконавцем робіт робиться замовником щомісячно за допомогою підписання Акту приймання виконаних робіт, що надається Виконавцем і підписується замовником за відсутності претензій.

Акт приймання виконаних робіт спрямовується Виконавцем Замовникові в двох екземплярах щомісячно, не пізніше 5 чисел місяця, що йде за звітним. За відсутності претензій до виконання Виконавцем своїх зобов'язань Замовник підписує Акт приймання виконаних робіт і направляє його Виконавцеві не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дня його отримання (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору в разі виникнення у замовника претензій до виконання виконавцем своїх зобов'язань за даною угодою у звітному місяці, приймання послуг здійснюється після врегулювання виниклих претензій. В даному випадку підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт здійснюється продовж п'яти робочих днів після врегулювання усіх виниклих претензій.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що вартість робіт за даною угодою визначається в Специфікаціях до цього Договору.

Згідно з п. 6.2. Договору оплата робіт здійснюється щомісячно, в строк не більше 7 (семи) банківських днів, з моменту підписання Сторонами Акту приймання виконаних робіт за місяць.

На виконання умов Договору відповідач надав відповідачу послуги на загальну суму 310320,00 грн., яку відповідач оплатив лише частково. Як встановив суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі доказів (зокрема, підписаних обома сторонами актів про виконання робіт), розмір заборгованості становить 100390,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що Ліневич В.З. є повноважним представником відповідача на підписання названих актів.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 629 Цивільного Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на встановлені обставини та норми наведеного законодавства, суд апеляційної інстанції правильно вирішив спір у даній справі, а відтак, підстави для скасування оскарженої постанови відсутні.

В силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тому доводи касаційної скарги щодо заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи (в даному випадку щодо повноважень особи, яка підписала з боку відповідача вищезазначені акти) та переоцінки доказів у справі не входять до кола повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 85, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 у справі №910/15259/14 - без змін.

Головуючий суддя Полянський А.Г.
Судді Мачульський Г.М.
Шаргало В.І.