КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа№ 910/17372/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Харцизький трубний

завод"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 30.10.2014 р.

у справі № 910/17372/14 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Харцизький

трубний завод"

до Державного підприємства з питань поводження з

відходами як вторинною сировиною

про стягнення 201 241,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харцизький трубний завод" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення 201 241,04 грн. безпідставно отриманих коштів в прядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.10.2014р. у справі № 910/17372/14 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Харцизький трубний завод" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2014р. у справі № 910/17372/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харцизький трубний завод" у справі № 910/17372/14 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 р. у справі № 910/17372/14 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р. у справі № 910/17372/14 призначено судове засідання для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Харцизький трубний завод" на рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2014 р. у справі № 910/17372/14 на 26.05.2013 року о 09 год. 50 хв.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 р. у справі № 910/17372/14 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. у справі № 910/17372/14 призначено судове засідання для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги у зазначеному складі.

В судовому засіданні 26.05.2015р. оголошено перерву до 02.06.2015р., відповідно до ст. 77 господарського процесуального кодексу України.

02.06.2015 р. в судове засіданні з'явились уповноважені сторони позивача та відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. у справі № 910/17372/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 11.06.2015р.

11.06.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2014 р. у справі № 910/17372/14 без змін.

Представники сторін у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.08.2009 між Державним підприємством Державної комісії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" (виконавець) та Відкритим акціонерним товариством "Харцизький трубний завод" (замовник) було укладено договір № 06/153 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору його предметом є послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів (далі - послуги) імпортованої продукції на умовах і за тарифами, визначеними цим договором згідно з постановою КМУ від 26.07.2001 № 915 зі змінами та доповненнями.

Додатковою угодою № 3 від 28.03.2011 сторони внесли зміни до преамбули договору та визначили виконавцем Державне підприємство з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною в особі Донецького обласного управління "Донецькекокомресурси".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 11.1. договору встановлено строк його дії до 31.12.2009.

Додатковою угодою № 3 від 28.03.2011 строк дії договору встановлено до 31.03.2012.

Згідно п. 2.3.3 договору замовник зобов'язаний оплатити послуги виконавця, визначені у п. 1 договору, до закінчення митного оформлення у відповідності з обсягом, зазначеним замовником у відомості, згідно з тарифами, затвердженими постановою КМУ № 915 від 26.07.2001 зі змінами та доповненнями, здійснивши оплату та у строки, передбачені п. 5 цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору замовник зобов'язується здійснити оплату послуг виконавця шляхом перерахування коштів на його спеціальний казначейський рахунок. В платіжному документі замовник зобов'язаний вказати номер та дату договору, а також номер та дату відомості, за якими здійснюється оплата.

Згідно з п. 5.2. договору обов'язок по здійсненню розрахунків за цим договором виникає у замовника стосовно надання послуг, щодо тари і пакувальних матеріалів з під імпортної продукції - на момент митного оформлення, незалежно від термінів надання виконавцем акту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було перераховано відповідачу попередню оплату в загальному розмірі 248 000,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 39463 від 28.08.2009 на суму 7 000,00 грн., № 40027 від 21.09.2009 на суму 2 000,00 грн., № 40191 від 28.09.2009 на суму 2 000,00 грн., № 40288 від 01.10.2009 на суму 3 000,00 грн., № 40536 від 09.10.2009 на суму 3 000,00 грн., № 40749 від 19.10.2009 на суму 5 000,00 грн., № 42676 від 11.12.2009 на суму 3 000,00 грн., № 43174 від 24.12.2009 на суму 1 500,00 грн., № 44205 від 10.02.2010 на суму 1 000,00 грн., № 44254 від 12.02.2010 на суму 2 000,00 грн., № 44583 від 01.03.2010 на суму 2 000,00 грн., № 44876 від 12.03.2010 на суму 1 000,00 грн., № 45766 від 23.04.2010 на суму 3 500,00 грн., № 46224 від 14.05.2010 на суму 2 000,00 грн., № 46520 від 28.05.2010 на суму 1 000,00 грн., № 96625 від 04.06.2010 на суму 2 000,00 грн., № 97118 від 18.06.2010 на суму 2 000,00 грн., № 98074 від 30.07.2010 на суму 2 000,00 грн., № 98465 від 16.08.2010 на суму 4 000,00 грн., № 98591 від 25.08.2010 на суму 2 000,00 грн., № 98772 від 27.08.2010 на суму 2 000,00 грн., № 99167 від 10.09.2010 на суму 4 000,00 грн., № 99505 від 24.09.2010 на суму 4 000,00 грн., № 99942 від 08.10.2010 на суму 2 000,00 грн., № 10000655 від 29.10.2010 на суму 2 000,00 грн., № 10000829 від 05.11.2010 на суму 1 000,00 грн., № 10001271 від 19.11.2010 на суму 2 000,00 грн., № 10001446 від 26.11.2010 на суму 2 000,00 грн., № 10001659 від 03.12.2010 на суму 2 000,00 грн., № 10001906 від 10.12.2010 на суму 1 000,00 грн., № 10002068 від 16.12.2010 на суму 6 000,00 грн., № 10002232 від 24.12.2010 на суму 3 000,00 грн., № 10002679 від 06.01.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10002781 від 17.01.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10003120 від 24.01.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10003287 від 28.01.2011 на суму 2 000,00 грн., № 10003721 від 07.02.2011 на суму 2 000,00 грн., № 100003743 від 08.02.2011 на суму 2 000,00 грн., № 10003860 від 10.02.2011 на суму 6 000,00 грн., № 10004117 від 21.02.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10004502 від 28.02.2011 на суму 1 000,00 грн., № 10004664 від 04.03.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10004999 від 18.03.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10005408 від 05.04.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10005843 від 15.04.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10006137 від 29.04.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10006515 від 13.05.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10006668 від 20.05.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10007088 від 03.06.2011 на суму 2 000,00 грн., № 10007449 від 15.06.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10007673 від 22.06.2011 на суму 5 000,00 грн., № 100007868 від 29.06.2011 на суму 2 000,00 грн., № 10007919 від 01.07.2011 на суму 2 500,00 грн., № 100008130 від 08.07.2011 на суму 2 500,00 грн., № 10008390 від 14.07.2011 на суму 4 000,00 грн., № 10179 від 26.07.2011 на суму 2 000,00 грн., № 10413 від 29.07.2011 на суму 1 000,00 грн., № 10668 від 05.08.2011 на суму 3 000,00 грн., № 10949 від 12.08.2011 на суму 5 000,00 грн., № 18108 від 19.08.2011 на суму 4 000,00 грн., № 18559 від 02.09.2011 на суму 6 000,00 грн., № 19035 від 16.09.2011 на суму 5 000,00 грн., № 19415 від 26.09.2011 на суму 3 000,00 грн., № 19851 від 07.10.2011 на суму 10 000,0 грн., № 20882 від 04.11.2011 на суму 2 000,00 грн., № 21212 від 11.11.2012 на суму 3 000,00 грн., № 21645 від 25.11.2011 на суму 5 000,00 грн., № 21892 від 02.12.2011 на суму 5 000,00 грн., № 22492 від 16.12.2011 на суму 5 000,00 грн., № 23232 від 29.12.2011 на суму 5 000,00 грн., № 23405 від 06.01.2012 на суму 5 000,00 грн., № 24941 від 24.02.2012 на суму 3 000,00 грн., № 25211 від 02.03.2012 на суму 3 000,00 грн., № 25598 від 13.03.2012 на суму 4 000,00 грн., № 25661 від 16.03.2012 на суму 5 000,00 грн., № 25956 від 23.03.2012 на суму 5 000,00 грн., № 26287 від 30.03.2012 на суму 5 000,00 грн.

В усіх перелічених вище платіжних дорученнях в призначенні платежу зазначено "передплата за збирання, заготівлю та утилізацію тари і пакувальних матеріалів згідно договору № ІМ 06/153 від 27.08.2009".

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.3.2. договору замовник зобов'язується прийняти послуги, зазначені у п. 1 договору, та протягом десяти робочих днів з дня відправлення виконавцем. або отримання акту представником замовника, направити виконавцю підписаний акт. У випадку, коли виконавець протягом вказаного терміну не отримає від замовника підписаного акту, або обґрунтовану відмову від його підписання, в день закінчення вказаного строку, такий акт вважається прийнятим замовником, послуги належне наданими та прийнятими без зауважень. В такому випадку акт наданих послуг без підпису замовника з надписом "зауважень від замовника у встановлений строк не надійшли" є для сторін підставою вважати вказані в ньому послуги прийнятими замовником у повному обсязі без зауважень.

В матеріалах справи наявні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 76 140,31 грн., які підписані та скріплені печатками обох сторін: № ОУ-0000065 від 31.08.2009 на суму 209,56 грн., № ОУ-000061 від 30.09.2009 на суму 7 666,31 грн., № ОУ0000602 від 30.10.2009 на суму 10 929,51 грн., № ОУ0000603 від 30.11.2009 на суму 658,54 грн., № ОУ-000759 від 30.12.2009 на суму 2 864,85 грн., № ОУ-0000051 від 29.01.2010 на суму 750,87 грн., № ОУ-0000381 від 24.02.2010 на суму 3 114,84 грн., № ОУ-0000661 від 30.03.2010 на суму 3 596,04 грн., № ОУ-0000662 від 29.04.2010 на суму 1 024,45 грн., № ОУ-0000663 від 28.05.2010 на суму 2 845,07 грн., № ОУ-0000664 від 25.06.2010 на суму 6 007,47 грн., від 31.07.2010 на суму 484,80 грн., від 31.12.2010 на суму 1 848,00 грн., від 31.01.2011 на суму 3 868,80 грн., від 30.03.2011 на суму 624,00 грн., від 30.04.2011 на суму 1 401,60 грн., від 30.06.2011 на суму 5 673,60 грн., від 31.07.2011 на суму 3 960,00 грн., за вересень 2011 року на суму 5 308,80 грн., за жовтень 2011 року на суму на суму 2 780,40 грн., за листопад 2011 року на суму 1 118,40 грн., за грудень 2011 року на суму 2 822,40 грн., за січень 2012 року на суму 2 755,20 грн., за лютий 2012 року на суму 2 146,80 грн., за березень 2012 року на суму 1 680,00 грн.

Належних доказів того, що позивач звертався до відповідача з претензіями щодо наданих послуг або доказів надання відповідачу обґрунтованих відмов від підписання актів здачі-приймання послуг за інші періоди позивачем не подано.

Відповідно до п. 3.1. договору виконавець організує збирання, заготівлю та утилізацію використаних тари і пакувальних матеріалів шляхом залучення до виконання на конкурсних засадах спеціалізованих підприємств, які мають відповідні ліцензії та умови щодо надання послуг із збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів, або шляхом використання власних виробничих потужностей, як на території прогнозованого розповсюдження, зазначений у відомості, так і по всій території України.

Згідно з п. 3.4. договору сторони домовились та визначили, що у разі виникнення спору щодо обсягів та строку надання послуг, підтвердженням якісного надання послуг у повному обсязі є надання виконавцем на письмовий запит замовника копії договору про збирання, заготівлю та утилізацію використаних тари і пакувальних матеріалів укладених між виконавцем та спеціалізованим підприємством, де обсяг тари і пакувальних матеріалів може бути частиною загального обсягу тари та пакувальних матеріалів щодо яких замовником організовано збирання, заготівлю та утилізацію із спеціалізованим підприємством.

Доказів надіслання відповідних запитів позивачем відповідачу не подано.

Відповідно до п. 3.2. договору сторони визначають, що використані тару і пакувальні матеріали, відносно яких виконавцем організовуються надання послуг замовнику, не підлягають ідентифікації і визначенню будь-яких часових періодів чи обмеження щодо настання моменту їх виникнення та розповсюдження по всій території України після використання її кінцевим споживачам.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 1.5-22/263 від 18.04.2014 про повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 171 859,69 грн.

Відповідач листом № 499/07 від 26.05.2014 повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення претензії № 1.5-22/263 від 18.04.2014.

Предметом укладеного сторонами договору є надання відповідачем послуг з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари та пакувальних матеріалів імпортованої продукції на умовах та за тарифами, визначеними цим договором згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 915 "Про впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини".

Цей порядок затверджено на виконання постанови № 915 від 26.07.2001, якою на ДП "Укрекоресурси" покладено виконання функцій щодо розроблення і організації впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів, у тому числі використаної тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва, як вторинної сировини.

Пунктом 5 постанови № 915 від 26.07.2001 встановлено, що підприємства, установи та організації усіх форм власності, які використовують в Україні тару і пакувальні матеріали або імпортують їх разом з продукцією, зобов'язані:

- самостійно з дотриманням вимог законодавства забезпечити приймання та утилізацію використаних тари і пакувальних матеріалів відповідно до встановлених пунктом 3 цієї постанови мінімальних норм утилізації або укласти з Підприємством договори про організацію їх збирання, заготівлі та утилізації з оплатою послуг за тарифами , затвердженими пунктом 2 цієї постанови;

- забезпечити виконання встановлених пунктом 3 цієї постанови норм утилізації, незалежно від того, самостійно чи на підставі укладених договорів вони здійснюють збирання і заготівлю використаних тари і пакувальних матеріалів;

- подавати щороку до 10 грудня територіальним органам Міністерства охорони навколишнього природного середовища інформацію про обсяги використаних ними тари і пакувальних матеріалів.

Кошти що надходять як плата за послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів відповідно до цієї постанови, зараховуються на спеціальній рахунок відкритий Компанією в Державному казначействі, і використовуються в порядку та за напрямами, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 20.01.2014 затверджено "Порядок використання коштів, що надходять як плата за послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних пакувальних матеріалів і тар", яким визначено механізм та напрями використання коштів, що надходять як плата за послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних пакувальних матеріалів і тари відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 915 від 26.07.2001 "Про впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинною сировиною"

Проте, порядок повернення підприємством грошових коштів юридичним особам, які з тих чи інших підстав в односторонньому порядку відмовляються від отримання послуг з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів законодавством не визначений.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що сплачені ним кошти в розмірі 171 859,69 грн. є безпідставно набутими відповідачем, оскільки вони сплачені на підставі договору, який не визнаний в установленому законодавством порядку недійсним та умовами якого не визначено кінцевий термін надання послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про повернення 171 859,69 грн. безпідставно отриманих коштів слід є необґрунтованими та не підлягають задоволенню

Пунктом 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки договором не визначено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами позивачем нараховані проценти в розмірі 29 381,35 грн. із застосуванням аналогії закону - ст. 1048 Цивільного кодексу України відповідно до якої, якщо не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом не встановлено безпідставність набуття відповідачем коштів в розмірі 171 859,69 грн., а отже позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих на них процентів в сумі 29 381,35 грн. є необґрунтованими.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2014р. у справі № 910/17372/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харцизький трубний завод" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2014р. у справі № 910/17372/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/17372/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

М.М. Новіков