Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

24.06.2015 р. Справа № 927/719/15.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Відповідач: Дочірнє підприємство "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Київська, 17, м. Чернігів, 14005,

про стягнення 61016 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Сапон К.Л. - адвокат, договір № 05/05/15-04 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 05.05.2015

від відповідача: Шокур А.Ю. - представник, довіреність № 09/01/15-1 від 09.01.2015

Рішення прийняте після перерви, яку оголошено на підставі ст.77 ГПК України.

Позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до Дочірнього підприємства "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 61016 грн. заборгованості за договором про надання послуг №02/10-12 від 01.10.2012 р.

Після порушення провадження у справі, представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог у якій він просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 7650 грн. Заяву судом прийнято до розгляду.

Вказані вимоги представник позивача підтримав і у судовому засіданні.

Віповідач позов не визнав. У відзиві вказує на те, що послуги по перевезенню вантажу надавались в період з 30.12.2012 по 06.03.2013 р. Частиною 5 ст.315 Господарського кодексу України встановлено, що для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Звернувшись з позовом у травні 2015 року позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності. Заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін суд встановив таке.

Згідно з положенням про філію «Срібнянський райавтодор» ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» філія є відособленим підрозділом ДП «Чернігівський облавтодор» і не є юридичною особою. Філія «Срібнянський райавтодор» має право від імені і за дорученням директора ДП «Чернігівський облавтодор»: укладати договори відповідно до предмета діяльності ДП «Чернігівський облавтодор»; представляти інтереси філії і ДП «Чернігівський облавтодор» у всіх установах, організаціях, підприємствах, об'єднаннях, асоціаціях у межах наданих їй повноважень.

Між Філією Срібнянський райавтодор Дочірнього підприємства "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) 01.10.2012 р. було укладено договір про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов'язався за завданням Замовника надати послуги по перевезенню будівельних матеріалів автомобільною технікою, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі послуги.

Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.3.1 Договору).

Замовник повинен повністю перерахувати оплату Виконавцю за виконані роботи (надані послуги) на його розрахунковий рахунок не пізніше трьох днів з моменту закінчення робіт (надання послуг) та підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.3.2 Договору).

Сторони домовились, що відповідно до п.6.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.09.2013, а в частині здійснення розрахунків, до моменту повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Договір сторонами не розривався, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором надавши протягом 2012 - 2013 років автопослуги на загальну суму 101016 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відбитками печаток актами здачі- прийняття робіт (надання послуг) №5 від 30.12.2012 р,, №2 від 01.02.2013 р., №3 від 22.02.2013 р., № 1 від 03.03.2013 р. та рахунками позивача (а.с.13-20).

Між сторонами було проведено звірку взаємних розрахунків по Договору станом на 01.12.2014 та складено акт звірки взаємних розрахунків №1 від 01.12.2014(а.с. 8).

З акту звірки вбачається, що, станом на 01.12.2014, заборгованість відповідача перед позивачем становить 61016 грн.

На день прийняття рішення доказів про оплату боргу відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог, щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Надані позивачем докази підтверджують наявність боргу на заявлену суму. Відповідачем не надано доказів про повну оплату наданих послуг відповідно до умов договору.

Заперечуючи позов позивач просить застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити і позові.

Відповідно до ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Спеціальна позовна давність у шість місяців для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлена ч.5 ст.315 Господарського кодексу України.

Разом із тим, як установлено ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За судовою практикою, за правилами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі, листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності (п.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарський спорів»).

У п.6.4 Договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України, та встановили позовну давність за даним Договором в 5 років. Збільшена позовна давність за даним договором застосовується як до основного зобов'язання так і до вимог щодо відповідальності сторін за неналежне виконання зобов'язання, вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені).

Вказані вище умови Договору однозначно свідчать про збільшення сторонами строків позовної давності до 5 років, що відповідає приписам ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України.

Звернувшись з позовом у травні 2015 р. позивачем не було пропущено збільшеного сторонами Договору строку позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України.

За таких обставин у суду відсутні підстави для відмови у позові за спливом позовної давності. Відповідні заперечення позову судом відхиляються.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7650 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

На підтвердження понесених витрат надано:

-договір №05/05/15-03 про надання юридичнох послуг (правової допомоги) від 05.05.2015 р. за яким Адвокатське об'єднання «Правовий консунсус» зобов'язалося надати позивачу юридичні послуги по стягнення заборгованості за Договором;

- додаток №1 до договору про надання юридичних послуг - розрахунок вартості послуг та порядок оплати;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4005/10 гр. Сапон К.Л.;

- ордер адвоката;

- акт прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №05/05/15-03 від 26.05.2015 р. на суму 7650 грн.;

- копію платіжного доручення №17 від 10.06.2015 р. про перерахування ФОП ОСОБА_1 на рахунок Адвокатського об'єднання «Правовий консенсус» 15 300 грн. за юридичні послуги згідно договорів №05/05/15-03 від 05.05.2015 р. та №05/05/15-04 від 05.05.2015 р.

Відповідно до ч.1 ст.44 ГПК України судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що виходячи із вимог статей 44, 49 ГПК України вимога про стягнення з відповідача 7650 грн. витрат на правову допомогу адвоката є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Київська, 17, м. Чернігів, 14000, , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 42000, ( р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Укрінбанк", МФО 300142, ІПН НОМЕР_1), 61 016 грн. боргу, 7 650 грн. на відшкодування послуг адвоката та 1 827 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Федоренко

.