номер провадження справи 27/104/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 Справа № 908/2605/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (79053 м. Львів, вул. І.Рубчака, 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна трубопровідна компанія" (70431 Запорізька область, Запорізький район, с. Лежине, вул. Садова, 32; адреса для листування: 79000 м. Львів, вул. Академіка Лазаренка, 1а)

про стягнення 6 222 630 грн. 38 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Яценко Д.В., дов. № 2406/1 від 24.06.2014р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна трубопровідна компанія", Запорізька область, Запорізький район, с. Лежине про стягнення 554 124 грн. 28 коп. пені, 499 572 грн. 20 коп. - 7% штрафу, 5 168 933 грн. 90 грн. - 10% штрафу.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 16.04.2015р., справу № 908/2605/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 17.04.2015р. справу № 908/2605/15-г прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі номер провадження 27/104/15 та призначено судове засідання на 18.05.2015р.

Ухвалою суду від 18.05.2015 р. розгляд справи відкладався на 10.06.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 10.06.2015р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України. Розгляд справи відкладено на 30.06.2015р.

30.06.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/2605/15-г.

30.06.2015р. до початку розгляду справи представник відповідача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику відповідача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач у судове засідання 30.06.2015р. не з'явився, надіслав на електронну адресу господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю надати суду оригіналів договору № від 17.04.2012р. з додатками, актів форми КБ-2, КБ-3, а також у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника позивача у судове засідання через відсутність залізничних квитків.

У попередніх судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Клопотання позивача відхиляється судом, як процесуально необґрунтоване, оскільки згідно статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Представляти юридичну особу у суді може її керівник та інші особи, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації. Кількість осіб, які можуть бути представниками підприємства, діючим законодавством не обмежено.

Позивач є юридичною особою і не був позбавлений можливості уповноважити для участі у судовому засіданні іншого представника. Таким чином, позивач своїм процесуальним правом щодо направлення у судове засідання представника не скористався, про розгляд справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, відповідно до приписів ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 10.06.2015р. за клопотанням позивача вже було продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів - до 01.07.2015р., відповідно до ст. 69 ГПК України, засідання суду призначено 30.06.2015р.

В судовому засіданні 30.06.2015р., відповідач надав письмовий відзив, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, та надав письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення 554 124 грн. 28 коп. пені, 499 572 грн. 20 коп. - 7% штрафу, 5 168 933 грн. 90 грн. - 10% штрафу, відповідно до ст.ст. 256, 258, 261, 267 ЦК України.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника відповідача, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що 17.04.2012р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від імені якої діяла філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна трубопровідна компанія" (підрядник) укладено договір підряду № .

Суд зазначає, що від сторін ухвалами суду від 17.04.,18.05.10.06.2015р. вимагалось надати оригінал договору підряду № , сторони не надали оригінал договору для огляду судом.

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі поставити обладнання (згідно Додатку № 5 - Специфікація обладнання) на умовах СРТ (Ус.Угерсько, Стрийського району, Львівської області), та на свій ризик виконати своїми матеріалами і механізмами , за Технічними вимогами і якісними характеристиками предмета закупівлі ( Додаток № 1 до цього договору) та дефектними актами ( Додаток № 1а до цього договору) замовника, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі прийняти і оплатити наступні роботи (послуги): Ремонт блоків керування станцій катодного захисту УМГ «Львівтрансгаз».

Згідно п. 3.1 договору за виконані роботи (надані послуги) та здійснені поставки, згідно цього договору, замовник перераховує підряднику грошові кошти, у відповідності до договірної ціни, обґрунтованої кошторисом з розрахунками (Додаток № 3 до цього договору), яка в сумі складає 51 689 338 грн. 98 коп., втому числі ПДВ 8 614 889 грн. 83 коп.

Відповідно до п. 2.1 договору, він вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2013р.

Пунктом 2.2 договору сторони узгодили, що підрядник зобов'язується виконати роботи до 31.12.2013р.

Як зазначив у позовній заяві позивач, протягом червня 2012р. - травня 2013р. відповідачем частково виконано умови договору, однак, при цьому, не виконаними залишились роботи на суму 7 136 475 грн. 67 коп.

У зв'язку з порушенням строків виконання зобов'язань за договором, позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 3617/6-02 від 17.10.2014р., на яку відповіді не отримав.

Позивач у позовній заяві та у судових засіданнях зазначив, що граничний строк виконання робіт - 31.12.2013р., що і визначено сторонами у договорі підряду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін врегульовано договором підряду.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонту речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Разом з тим, за письмовою заявою відповідача у справі, суд застосовує позовну давність.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення - ч. 3ст. 267 ЦК України.

Згідно із загальним правилом, після закінчення строку позовної давності особа втрачає можливість удатися до судового захисту порушеного права. Між тим, нормою ч.1 ст.267 ЦК України передбачено, що боржник або інша зобов'язана особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного. Дане положення є додатковою гарантією захисту прав кредитора та законодавчо закріпленим підтвердженням того, що навіть в разі спливу строку позовної давності суб'єктивне право продовжує існувати. При цьому факт необізнаності боржника про закінчення строку позовної давності юридичного значення не має.

Відповідно до норм ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строки позовної давності встановлені нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Господарським судом, було з'ясовано не дотримання позивачем правил обчислення процесуальних строків, які є важливими для господарського процесу взагалі та для забезпечення прав і свобод учасників судового процесу особливо.

Процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частина 5 ст. 261 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо строк виконання зобов'язання не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про його виконання. У даному випадку закон виходить із своєрідної презумпції, що позивачеві відомий момент, в якій він повинен дізнатися про можливе порушення свого права.

Спірна сума боргу виникла в зв'язку з невиконанням робіт відповідачем у строк до 31.12.2013р.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки строк виконання робіт закінчився 31.12.2013р., то про порушення свого права позивач знав вже 01.01.2014р., а отже строк позовної давності для стягнення пені та штрафів сплив 01.01.2015р.

Позов заявлено до господарського суду Запорізької області 16.04.2015р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 2900/09-05 від 16.04.2015р., тобто після спливу строку позовної давності.

Оскільки, заява відповідача відповідає вимогам чинного законодавства України, суд приймає відповідну заяву, в порядку статті 267 ч. 4 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно статті 260 Цивільного кодексу України передбачені правила обчислення строку позовної давності є суворо імперативними за своїм характером і не можуть бути змінені за домовленістю сторін.

Позивач не звертався до господарського суду Запорізької області з письмовим клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності з поважних причин.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна трубопровідна компанія", Запорізька область, Запорізький район, с. Лежине 554 124 грн. 28 коп. пені, 499 572 грн. 20 коп. - 7% штрафу, 5 168 933 грн. 90 грн. - 10% штрафу.

На підставі статті 85 ГПК України - 30.06.2015року судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покладається на позивача при відмові в позові.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, ч. 4ст. 267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна трубопровідна компанія", с. Лежине, Запорізький район, Запорізька область відмовити.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 01.07.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.