КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа№ 910/2517/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Жук Р.В., довіреність № 12 від 05.01.15,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА"

на рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2015 р.

у справі № 910/2517/15-г (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 413,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 413,74 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.03.2015 року у справі №910/2517/-г позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ , будинок 11, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 70-А, ) 9 413 (дев'ять тисяч чотириста тринадцять) грн. 74 коп. - заборгованості, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "НОВА" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2015 року у справі №910/2517/15-г, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 2068,01 грн. Зокрема, як зазначає скаржник, франшиза відповідно до договору добровільного страхування становить 886,26 грн. Оскільки позивач страхове відшкодування зменшував на суму вказаної франшизи, то у відповідача також не має правових підстав сплачувати вказану суму франшизи. Тому від суми розрахованого страхового відшкодування варто відняти франшизу встановлену договором добровільного страхування, а також франшизу визначену полісом АІ/0532975 від 27.06.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.06.2015 року. Також, було запропоновано позивачу надати відзив на апеляційну скаргу.

27.05.2015 року через відділ документального забезпечення КАГС від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" І.М.Боронило І.М. надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

04.06.2015 року в судове засідання представники позивача та відповідача не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2015 року розгляд справи було відкладено на 23.06.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 23.06.2015 року представник відповідача не з'явився. Представник позивача в судовому засіданні усно заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

22.08.2014 року в м. Одеса на Привокзальному майдані, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 21124, державний реєстраційний номер ВН 2594 СТ, під керуванням водія Столяренка Р.М., та автомобіля марки «Geely» державний реєстраційний номер АА 1872 МН, під керуванням Соловйова С.С. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг з Італійським бульваром.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки ВАЗ 21124, державний реєстраційний номер ВН 2594 СТ, кузов 546089 під керуванням водія Столяренка Р.М., що підтверджується довідкою ІДПС взводу №1 ВДАІ м. Одеса.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 03.09.2014 року у справі №523/13340/14-п у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнано винним Соловйова С.С. і накладено на винну особу штраф у сумі 340 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (надалі Страховик) та Приватним підприємством «СОБ» (надалі Страхувальник) було укладено договір №016207/4002/0000017 добровільного комплексного страхування на транспорті (надалі Договір страхування).

Відповідно до п. 1.1. Договору страхування було застраховано транспортний засіб марки ВАЗ - 21124, рік випуску 2008, реєстраційний номер ВН2594СТ, кузов (шасі) №ХТА6089. Дійсна вартість визначена, як 67791 грн.

Пунктом 3.1.2. Договору страхування передбачено, що страховими ризиками по Страхуванню КАСКО є, зокрема, дорожньо-транспортна пригода.

Виплата страхового відшкодування проводиться Страховиком згідно за умовами Договору на підставі заяви Страхувальника або Вигодонабувача і страхового акта, що складається Страховиком після отримання всіх необхідних документів (п. 10.1.1. Договору страхування).

Відповідно до звіту № 08-047 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданого в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ - 21124 державний реєстраційний номер №ВН 2594 СТ від 05.09.2014 року внаслідок ДТП, склав 10 527,70 грн., оскільки на дату огляду ринкова вартість складала 81 945,60 грн.

Відповідно до Страхового акту №00150361 від 19.09.2014 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 9 413,74 грн.

Згідно з Страховим актом №00150361 від 19.09.2014 року вартість матеріального збитку з врахуванням зносу становить 10 300,00 грн. Франшиза становить 886,23 грн. Як вже зазначалось раніше, сума страхового відшкодування була зазначена 9 413,74 грн., тобто без франшизи.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закон України ,,Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові у розмірі 6 878,27 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Сплативши страхову виплату за завдану внаслідок ДТП шкоду автомобілю ВАЗ, державний реєстраційний номер ВН 2594 СТ, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія Соловйова С.С. під час експлуатації автомобіля «Geely», державний реєстраційний номер АА 1872 МН була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/0532975, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0 (т. 1, а.с. 53).

Отже, відповідач є особою, на яку полісом №АІ/0532975 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Geely», державний реєстраційний номер АА 1872 МН, на час ДТП.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивач звернувся до відповідача з заявою №14792 про виплату страхового відшкодування від 31.10.2014 р. в порядку регресу в розмірі 9 413,74 грн.

Згідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що страховик виконав своє грошове зобов'язання 22.09.2014 року на підтвердження чого позивачем було надано суду платіжне доручення №013381 від 22.09.2014 року на суму 6 878,27 грн. Частина виплати страхового відшкодування в розмірі 2 535,47 грн. зарахована в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.

Згідно положень ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, як вже зазначалось вище, згідно з полісом АІ №0532975 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 100 000,00 грн., за шкоду по майну 50 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір суми страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем становить 9 413,74 грн.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення в розмірі 9 413,74 грн., оскільки зазначена заборгованість нормативно та документально доведена, а тому вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2015 р. у справі №910/2517/15-г, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2015 р. у справі №910/2517/15-г відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2015 р. у справі №910/2517/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран