РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/9211/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія

«Управдом»

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 111 349 грн. 96 коп.

Представники:

від Позивача: Кирищук В.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Півторак Н.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 111 349 грн. 96 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» (Споживач) був укладений Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався виробити та поставити теплову енергію Споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Споживач зобов»язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому Договорі. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2013 р. по 01.03.2015 р. в розмірі 52 414 грн. 32 коп. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» становить 52 414 грн. 32 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» 3% річних у розмірі 5 055 грн. 39 коп., інфляційні у розмірі 53 880 грн. 25 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/9211/15-г, судове засідання призначено на 06.05.2015 р.

27.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.04.2015 року.

28.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

06.05.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача подав довідку про надходження коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" за спожиту від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" електроенергію.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посилання на належні докази з урахуванням Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 року відкладено розгляд справи на 03.06.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, клопотанням про відкладення розгляду справи, витребуванням додаткових доказів по справі.

03.06.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, а також подав письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог, подав документи для долучення до матеріалів справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням пояснень представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" в судовому засіданні та додатково наданих документів;

2) Відповідача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням письмових пояснень Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (б/н, від 02.06.2015 року).

Крім того, представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 17.06.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

16.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові письмові поясненнями по суті спору.

17.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 17.06.2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» (Споживач) був укладений Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався виробити та поставити теплову енергію Споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Споживач зобов»язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому Договорі.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 10.06.2014 р. (п.4.1 Договору)

Додатком №1 до Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 р. передбачено, що орієнтовна вартість теплової енергії, на поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання Договору, становить 518 493 грн. 64 коп.

Додатком №1 до Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 р. Сторони визначили тарифи та порядок розрахунків. Так, п.5 Додатку передбачено, що Споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає Постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в РТМ «Позняки» за адресою: вул. Драгоманова, 40-в не пізніше 3 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п.9 Додатку Споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в РТМ «Позняки» за адресою: вул. Драгоманова, 40-в оформлену Постачальником рахунок - фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання - передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник Постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Згідно з п.10 Додатку Споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок Постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА.

Листом №029/53/5301 від 16.06.2014 р. Позивач повідомив Відповідача про продовження строку дії Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 року до 15.06.2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2013 р. по 01.03.2015 р. в розмірі 52 414 грн. 32 коп. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» становить 52 414 грн. 32 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» 3% річних у розмірі 5 055 грн. 39 коп., інфляційні у розмірі 53 880 грн. 25 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2013 р. по 01.03.2015 р. в розмірі 52 414 грн. 32 коп., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) за спірний період, відомостями обліку споживання теплової енергії та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно з Договором теплову енергію.

В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що Позивачем нарахована плата за послуги опалення в період, коли були демонтовані опалювальні пристрої, з посиланням на акт обстеження №2-12/159 для укладання договору на теплопостачання.

За приписами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно правових актів, забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п. 25 Правил).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил).

Згідно з п. 34 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 р. №1497, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за №1478/11758.

При цьому, Порядком відключення передбачено, що відключення приміщень здійснюється за проектом монтажною організацією за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи, а по закінченню відключення складається акт, який в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.п. 2.5, 2.6 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа Публічного акціонерного товариства «Київенерго» №029/53/11985 від 17.12.2013 р. на адресу Відповідача, Позивачем було роз'яснено порядок отримання дозволів на відключення окремих нежитлових приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а також повідомлено про необхідність виконання робіт по відновленню працездатності систем централізованого теплопостачання.

Акт №2-12/159 від 23.12.2014 року, наданий Відповідачем на підтвердження своїх заперечень на позовну заяву, складено з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, та в присутності лише директора ТОВ «Київська міська компанія «Енергосервіс».

Суд зазначає, що матеріали справи не містять трьохсторонній акт про відключення комунальної послуги за участю позивача, постачальника комунальної послуги та відповідача, як це передбачено Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Враховуючи те, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України дотримання встановленої процедури відключення вказаного приміщення від центрального опалення, Суд приходить до висновку про правомірність нарахування Позивачем за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 52 414 грн. 32 коп.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 року за період з 01.10.2013 р. по 01.03.2015 р. становить 52 414 грн. 32 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Київенерго» в розмірі 52 414 грн. 32 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 52 414 грн. 32 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних у розмірі 5 055 грн. 39 коп. та інфляційні у розмірі 53 880 грн. 25 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних за загальний період прострочення з 11.11.2013 р. по 01.03.2015 р. у розмірі 5 055 грн. 39 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 53 880 грн. 25 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до норм ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 111 349 грн. 96 коп. в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, надмірно сплачена сума судового збору відповідно до платіжного доручення № 132 від 09 жовтня 2014 року в розмірі 312 грн. 41 коп. підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1.Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» (02081, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 9-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 38656815) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 00131305) заборгованість у розмірі 52 414 (п'ятдесят дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 32 (тридцять дві) коп., 3% річних у розмірі 5 055 (п'ять тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 39 (тридцять дев'ять) коп., інфляційні у розмірі 53 880 (п'ятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 25 (двадцять п'ять) коп. та судовий збір у розмірі 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» (01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 00131305) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 312 (триста дванадцять) грн. 41 (сорок одну) коп., сплачений відповідно до платіжного доручення №132 від 09 жовтня 2014 року.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин