РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/8064/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕйЕмДжи

Груп»

До Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС»

Про стягнення 129 600,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Соколов С.В. - по довіреності №365/01/6 від 17.02.2015 р.

від відповідача: Богуш С.М. - по довіреності № 14/1043 від 25.12.2014 р.

від третьої особи: Томін О.О. - по довіреності № 3 від 02.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 129 600,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/8064/15 та призначено справу до розгляду на 29.04.2015 р., зобов'язано сторін надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 р., відповідно до ст. ст. 27, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» та відкладено розгляд справи на 27.05.2015 р.

26.05.2015 р. та 27.05.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

27.05.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов.

27.05.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Керуючись ст. ст. 69 та 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський продовжив строк розгляду спору у даній справі на 15 днів та оголосив в судовому засіданні перерву до 10.06.2015 р. об 11:50 год.

09.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» надійшла заява пр. застосування строків позовної давності.

Розглянувши дану заяву, господарський суд її відхиляє, оскільки вона подана не стороною у справі (позивачем чи відповідачем), а учасником судового процесу.

У відповідності до ч. 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При цьому, господарський суд зауважує, що ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» у справі № 910/8064/15-г залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2015 р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.06.2015 р. проти позову заперечив.

Представник третьої особи в судовому засіданні 10.06.2015 р. проти позову заперечив.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/8064/15-г.

У судовому засіданні 10.06.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

0..10.2009 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» і Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» був укладений договір про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) № 01/10/2009-ФП (надалі - Договір ретроцесії).

Згідно з п. 1.1. Договору ретроцесії, предметом договору є загальні умови перестрахування (ретроцесії) ризиків, переданих (прийнятих) сторонами на факультативній основі за договорами факультативного перестрахування.

Під ризиком (страховим випадком) у відповідності до умов Договору ретроцесії розуміється визначена подія, на випадок якої проводиться страхування і, яка має ознаки імовірності і випадковості настання.

На підставі п. 1.2. даного Договору ретроцесії між ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп», в якості перестрахувальника, і ЗАТ «СК «Провідна», в якості перестраховика, 25.10.2011 р. був укладений конкретний Договір перестрахування № 97/683/11, згідно з умовами якого були перестраховані майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої за договором страхування № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011 р. особи - Шепетька Андрія Федоровича.

Відповідно до умов Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., відповідальність перестраховика становила 540 000,00 (п'ятсот сорок тисяч) гривень або 36,0 % від страхової суми.

Згідно з п. 8.5. Договір перестрахування є невід'ємною частиною Договору про загальні умови факультативного перестрахування № 01/10/2009-ФП від 01.10.2009 р.

Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 110000/10/00002/21 (надалі - Договір добровільного страхування) був укладений між ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» і Шепетьком Андрієм Федоровичем 06.08.2011 р.

За вказаним Договором добровільного страхування страховик - ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» зобов'язане в разі настання страхового випадку виплатити Шепетьку А.Ф. грошову суму (страхову виплату). Страховими випадками згідно з п. 4.2. Договору добровільного страхування є: тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше ніж на 5 днів внаслідок нещасного випадку, стійка втрата застрахованою особою загальної працездатності внаслідок нещасного випадку (встановлення групи інвалідності), смерть застрахованої особи.

09.02.2012 р. Шепетько А.Ф. в наслідок нещасного випадку, а саме - в результаті падіння на гранітних сходах власного будинку, вкритих ожеледдю, зазнав тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності. Вказана подія була визнана страховою, що підтверджується страховим актом № 112/03-КСРМС від 20.03.2013 р.

У відповідності до Правил добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених Протоколом № 2 від 26.11.2007 р., зареєстрованих в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 29.12.2007 р., розмір страхового відшкодування Шепетьку А.Ф. складає 360 000 (триста шістдесят тисяч) гривень.

На підставі страхового акту № 112/03-КСРМС від 20.03.2013 р. ПрАТ «СК ЕйЕмДжи Груп» було прийняте рішення про виплату Шепетьку А.Ф. страхового відшкодування в сумі 195 000,00 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, про що був виданий наказ № 110000/10/00002/11 від 23.04.2012 р. У відповідності до наказу зазначена сума була перерахована на вказані застрахованою особою в заяві про виплату страхового відшкодування рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.05.2012 р. за №№ 4904, 4905, 4906, 4907, 4908, 4909, 4910.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 р. за позовом Шепетька А.Ф. розмір страхового відшкодування був збільшений. Згідно вказаного судового рішення з ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» на користь Шепетька А.Ф. додатково була стягнута сума 165 000,00 (сто шістдесят п'ять тисяч) гривень. Зазначена в рішенні суду сума була перерахована Шепетьку А.Ф., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.03.2013 р. за №№ 7817, 7818, 7819, 7823, 7824, 7825, 7826.

У відповідності до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з п. 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 року «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів.

Факти, які встановлені вищезазначеним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 р., у відповідності до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, мають преюдиціальне значення.

Таким чином, розмір страхового відшкодування Шепетьку А.Ф. за Договором добровільного страхування, яке було виплачено ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп», становить 360 000,00 (триста шістдесят тисяч) гривень.

Згідно з п. 8.2. Договору перестрахування № 97/683/11, укладеного 25.10.2011 р. між ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» і ЗАТ «СК «Провідна», перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 7.4. Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., відповідальність перестраховика становила 36,0 % від страхової суми, яка, в даному випадку, дорівнює 360 000,00 гривень.

Таким чином, виходячи з умов Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., відповідальність відповідача перед ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» становить 129 600,00 гривень.

Згідно з п. 3.4.1. Договору, перестраховик (ЗАТ «СК «Провідна») зобов'язується перерахувати перестрахувальникові (ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп») свою частину страхового відшкодування, розмір якої розрахований відповідно до умов даного Договору і конкретного договору перестрахування, у термін, передбачений даним Договором, якщо інше не передбачено в конкретному договорі перестрахування.

Відповідно до п. 8.2. Договору ретроцесії, при настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором перестрахування і конкретним договором перестрахування, перестраховик сплачує перестрахувальникові частину страхового відшкодування, відповідно його частини відповідальності за конкретним договором перестрахування, протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів після одержання від перестрахувальника комплекту документів.

Згідно з п. 8.4. Договору ретроцесії, якщо в перестрахувальника виник обов'язок виплатити страхове відшкодування на підставі рішення судового органу, то підставою для виплати перестраховиком його частини страхового відшкодування є надання перестрахувальником копії такого судового рішення.

ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» у відповідності до п. 8.2. Договору ретроцесії направило відповідачу відповідні документи.

Однак, відповідач не визнав дану подію страховим випадком і відмовився в добровільному порядку сплатити відповідну частку страхового відшкодування, що підтверджується листом від 23.07.2013 р. № 17-12/7321.

Свою відмову відповідач мотивував тим, що, на його думку, ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» здійснила виплату Шепетьку А.Ф. компромісного збитку. І в обґрунтування позиції зазначив, що страхова виплата була зроблена Шепетьку А.Ф. замість вигодонабувача Бородіна Ю.В. та, начебто, нездійснення в Бориспільській ЦРЛ рентгенограми Шепетьку А.Ф.

Позивач вважає дану відмову необгрунтованою і безпідставною.

Виплату страхової суми Шепетьку А.Ф. не можна вважати виплатою компромісного збитку.

Компромісний збиток (необґрунтована виплата) - виплата перестрахувальником страхового відшкодування в таких випадках:

- внаслідок події, що, відповідно до умов укладеного оригінального договору страхування, правил страхування перестрахувальника і законодавства України, може бути не визнана страховою;

- якщо перестрахувальник, відповідно до умов укладеного оригінального договору страхування, Правил страхування перестрахувальника і законодавства України, мав підстави для відмови у виплаті або зменшенні розміру страхового відшкодування, але не скористався ними.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 4.3. Договору добровільного страхування визначено, що страховими випадками є: тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше, ніж на 5 днів, внаслідок нещасного випадку.

Згідно з п. 13.2. Договору добровільного страхування від нещасних випадків № 110000/10/00002/11, для одержання страхової виплати страховику подаються наступні документи: документи, що підтверджують факт настання страхового випадку висновок, довідка) медичного закладу, виписка із амбулаторної картки чи історії хвороби із значенням діагнозу та тривалості лікування, копія лікарняного листка, акт про нещасний випадок на виробництві, довідка ДАІ про ДТП, рішення суду, тощо (п. 13.2.5.).

Застрахованою особою - Шепетьком А.Ф. були надані: виписки з медичної картки амбулаторного хворого, листок непрацездатності, медичну карту амбулаторного хворого (для огляду), знімки рентгенограми (для огляду).

Надані застрахованою особою документи стали підставою для прийняття рішення про визнання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Стосовно виплати страхового відшкодування застрахованій особі, а не вигодо набувачу, слід зазначити, що законодавство в галузі страхової діяльності не дає чіткого зазначення терміну «вигодонабувач». При цьому, згідно з п. 1.5.10. Правил добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених протоколом № 2 від 26.11.2007 р. ЗАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп», зареєстрованих 29.12.2007 р. Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, вигодонабувач - це фізична або юридична особа, яка може бути визначена страхувальником за згодою застрахованої особи при укладанні договору страхування для отримання страхової виплати у випадку смерті застрахованої особи внаслідок настання страхового випадку. Вигодонабувача, призначеного при укладанні договору страхування, може бути замінено страхувальником за згодою застрахованої особи та страховика до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Застосування положень Правил страхування передбачено ст. 6 Закону України «Про страхування», відповідно до якої загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього закону.

Крім цього, пунктом 9 договору добровільного страхування передбачено, що вигодонабувачем за ризиком «Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку» був зазначений Бородін Юрій Васильович. Оскільки, застрахована особа - Шепетько А.Ф. є живим, то, відповідно, страхова виплата за ризиком «Смерть застрахованої особи внаслідок - нещасного випадку» не здійснювалась. За всіма іншими ризиками вигодонабувачем є сама застрахована особа.

Стосовно листа Бориспільської ЦРЛ, в якому, начебто, вказано, що рентгенограма Шепетьку А.Ф. в даній лікарні не проводилась слід зазначити наступне. З даним листом відповідач не ознайомлював ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп», тому вважати даний лист достовірним доказом немає підстав.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про страхування», перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

У відповідності до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 987 ЦК України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Згідно з п. 8.1. договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., підписання цього договору перестрахування зобов'язує перестраховика слідувати всім рішенням страховика, які можуть бути прийняті на умовах страхування цього ризику, у відповідності до чинного законодавства України та оригінального договору страхування.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати певну роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо).

За приписамии ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до умов договору перестрахування (п. 8.2.), відповідач при настанні страхового випадку зобов'язаний сплатити перестрахувальникові частину страхового відшкодування, відповідно його частини відповідальності за конкретним договором перестрахування, а саме, суму в розмірі 129 600,00 гривень.

При визначенні розміру частини страхового відшкодування, яку зобов'язаний сплатити відповідач необхідно враховувати, що цей розмір фактично встановлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 р.

За таких обставин, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 129 600,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов'язковим.

В частині 1 ст. 6 даного Закону зазначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно з ч. 1 ст. 987 ЦК України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором перестрахування № 97/683/11від 25.10.2011 р. виконав належним чином, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування за страховим випадком у повному обсязі, тоді як відповідач - ПрАТ «СК «Провідна» свої зобов'язання щодо повернення частини суми страхового відшкодування, яку повинне виплатити ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп», не виконало.

Доводи і заперечення відповідача та третьої особи щодо відмови в задоволенні позовних вимог у даній справі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, поясненнями та встановленими фактами у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 р. у справі за позовом Шепетька А.Ф., до ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп».

У відповідності до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи вищенаведене, оскільки згідно з п. 8.2. Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., укладеного між ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» і ЗАТ «СК «Провідна», перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно з умовами цього договору, та відповідно до п. 7.4. Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., відповідальність перестраховика становила 36,0 % від страхової суми, яка, в даному випадку, дорівнює 360 000,00 гривень, то, виходячи з умов Договору перестрахування № 97/683/11 від 25.10.2011 р., відповідальність ПрАТ «СК «Провідна» перед ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» становить 129 600,00 гривень.

Згідно з п. 3.4.1. Договору, перестраховик (ЗАТ «СК «Провідна») зобов'язується перерахувати перестрахувальникові (ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп») свою частину страхового відшкодування, розмір якої розрахований відповідно до умов даного Договору і конкретного договору перестрахування, у термін, передбачений даним Договором, якщо інше не передбачено в конкретному договорі перестрахування.

Відповідач жодних належних доказів сплати свої частини страхового відшкодування суду не надав, розмір вимог не оспорив.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких обставин, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, оцінивши всі надані сторонами докази, документи та пояснення в їх сукупності, Господарський суд м. Києва дійшов висновку про обґрунтованість вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 129 600,00 грн. суми страхового відшкодування.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» (02140, м. Київ, вул. О.Мішуги, 2, офіс 423, ) 129 600 (сто двадцять дев'ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 2 592 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто дві) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.06.2015 р.

Суддя Т.Ю. Трофименко