ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"02" червня 2015 р. Справа № 911/1883/15

за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості, м. Біла Церква,

до відповідача виконавчого комітету Білоцерківської міської ради , м. Біла Церква

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській області, м. Київ

про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення 13234,04 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Висіцька У.О., уповноважена, довіреність від 20.11.2014р. № 871;

від третьої особи: Дудник А.О., уповноважена, довіреність від 06.01.2015р. №3;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - Київський обласний центр зайнятості, м. Київ звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 31.03.2015р. № 317-02 до відповідача - виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, в якому просив суд прийняти рішення про усунення перешкод позивачу в користуванні приміщенням площею 43,05 кв.м. за адресою м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого 36 шляхом примусового виселення відповідача, а також стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13234,04 грн. по орендній платі (3612.49 грн.) та відшкодуванню витрат балансоутримувача (9621,55 грн).

Позов обґрунтований тим, що за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 05.05.2009р., укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради (орендар) відповідач користується приміщенням площею 43,05 кв.м. на першому поверсі приміщення Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості, який є балансоутримувачем даного орендованого нерухомого майна. Позивач твердить, що строк дії договору оренди сплив, на новий термін не продовжений, а відтак відносини оренди припинилися і відповідач має обов'язок повернути орендоване приміщення балансоутримувачу. Разом із тим, відповідач продовжує безпідставно користуватися орендованим приміщенням, не сплачуючи орендну плату. За таких обставин, позивач просить зобов'язати відповідача звільнити орендоване приміщення в судовому порядку. Крім того, позивач твердить, що між ним та відповідачем укладено договір №7-11 від 03.01.2012р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, згідно якого відповідач зобов'язаний відшкодовувати балансоутримувачу зазначені витрати згідно виставлених рахунків. Оскільки відповідач всупереч умовам даного договору жодних коштів позивачу не сплачує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та з відшкодування витрат балансоутримувача за строк фактичного користування приміщенням в судовому порядку.

Ухвалою від 30.04.2015р. порушено провадження у справі №911/1883/15 та призначено справу до розгляду. Цією ж ухвалою суд допустив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській області.

Третя особа в письмових поясненнях від 18.05.2015р. зазначає, що договір оренди з відповідачем укладався на строк з 05.05.2009р. по 04.05.2012р. включно і у третьої особи відсутні відомості про повернення орендованого майна за актом приймання-передачі. Крім того, третя особа твердить, що обов'язок із сплати орендної плати відповідачем виконувався неналежним чином, в результаті чого станом на 15.04.2015р. борг відповідача по орендній платі перед державним бюджетом становить 11783,27 грн.

Відповідач у відзиві на позов від 18.05.2015р. № 1377/1-13 проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд в позові відмовити. Заперечення мотивовані тим, що виконавчий комітет Білоцерківської міської ради неодноразово звертався до орендодавця про продовження строку договору оренди приміщення, однак додатковий договір про продовження строку оренди підписаний не був. Також договір про відшкодування витрат балансоутримувача був укладений на строк до 31.12.2012р., і його дію шляхом укладення відповідної додаткової угоди сторонами також продовжено не було. За таких обставин, за відсутності чинних договорів оренди та відшкодування витрат балансоутримувача відповідач не зобов'язаний та не має можливості сплачувати заявлені до стягнення суми.

В судовому засіданні 19.05.2015р. розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву в судовому засіданні до 02.06.2015р. до 10 год. 50 хв., про що присутнім представникам сторін було повідомлено особисто під розпис.

Після оголошеної перерви в судове засідання 02.06.2015р. представник позивача не з'явився, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 22.05.2015р. № 596-02, в якому позивач посилається на перебування представника позивача у відпустці, і яке судом відхилено як необґрунтоване. По-перше, суду не подано жодних доказів перебування представника позивача у відпустці, а також того, що зазначена особа є єдиним компетентним представником, що може взяти участь в судовому засіданні від імені позивача. По-друге, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, і підставою для відкладення є не неявка представника сторони, яка належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, а неможливість розгляду справи в даному судовому засіданні.

Оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору у справі по суті, справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши позов Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості, м. Біла Церква (далі по тексту - Центр зайнятості) до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, м. Біла Церква (далі по тексту - виконком Білоцерківської міськради), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, м. Київ (далі по тексту - РВФДМУ по Київській області), вислухавши пояснення представників учасників провадження, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між РВФДМУ по Київській області (орендодавець) та виконкомом Білоцерківської міськради (орендар) 05.05.2009р. було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення площею 43,05 кв.м. за адресою м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого 36 на першому поверсі, що перебуває на балансі Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості. Згідно умов Договору:

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, становить без ПДВ за базовий місяць січень 2009р. 547,18 грн., перераховується щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця з врахуванням індексу інфляції за поточний місяць: 70% до державного бюджету та 30% - балансоутримувачу (пункти 3.1, 3.6 Договору). У разі припинення договору оренди орендар сплачує орендну плату до повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення терміну дії договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою (пункт 3.11 Договору);

- орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору орендар зобов'язаний укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (пункт 5.11 Договору);

- договір діє з 05.05.2009р. по 04.05.2012р. (пункт 10.1 Договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною Договору при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди (пункт 10.4 Договору).

Частиною 1 ст. 173 та пунктом 2 частини 1 ст. 175 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відносини сторін за правовою природою є договором найму. Відповідно до частини 1 ст. 759, частини 1 ст. 761, частини 1 ст. 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За Актом приймання-передачі державного майна від 05.05.2009р. підписаним орендодавцем та орендарем та погодженим балансоутримувачем, відповідач прийняв орендоване приміщення площею 43,05 кв.м. за адресою м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 36. Як вбачається з інвентарної картки №145 обліку основних засобів, орендоване приміщення належить до державної власності та перебуває на балансі позивача.

За таких обставин, змістом відносин учасників провадження у справі є користування відповідачем орендованим державним майном, за яке відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату в обумовленому договором розмірі 70% - до державного бюджету, 30% позивачу як балансоутримувачу, а також здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Зазначені відносини сторін регулюються спеціальним Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Крім того, між позивачем та відповідачем 03.01.2012р. укладено договір №7-11 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідно до якого Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, забезпечує постачання комунальних та експлуатаційних послуг, а орендар використовує і оплачує їх згідно рахунків та накладних про надані послуги: з опалення приміщення - пропорційно займаній площі; електроенергія - згідно показників лічильника та потужності електроприладів; водопостачання та водовідведення - згідно показників лічильника води; охорона приміщення - пропорційно займаній площі з урахуванням одного цілодобового поста (розділ 1 Договору). Орендар зобов'язується не пізніше 25 числа наступного місяця вносити плату на рахунок балансоутримувача за оренду приміщення та комунальні послуги (пункт 2.2.3 Договору). Договір діє з 03.01.2012р. по 31.12.2012р. включно (пункт 5.1). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах (пункт 5.4 Договору).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З моменту прийняття за Актом приймання-передачі і станом на день розгляду справи відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням, що сторонами не заперечується.

Позивач твердить, що договір оренди припинив стою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, що свідчить про виникнення обов'язку у відповідача повернути орендоване приміщення балансоутримувачу.

Разом із тим, умовами пункту 10.4 Договору оренди сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Аналогічну позицію містить частина 2 ст. 17 спеціального Закону «Про оренду державного та комунального майна», згідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суд звертає увагу на те, що позивач вже звертався до суду з вимогою до позивача про усунення перешкод в користуванні майном. Рішенням господарського суду Київської області від 11.03.2014р. у справі № 911/4750/13, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили, позивачу в даній позовній вимозі було відмовлено. Судом було встановлено, що в результаті відсутності письмових заяв ані з боку відповідача як орендаря, ані з боку орендодавця - РВФДМУ по Київській області про припинення або зміну умов Договору оренди, Договір в порядку пункту 10.4 договору та частини 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є продовженим на тих самих умовах на той самий строк, а саме до 04.05.2015р. Відповідно до частини третьої ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, станом на день звернення позивача до суду з позовом (28.04.2015р.) строк дії договору оренди не закінчився і відповідач на законних підставах, заснованих на укладеному договорі, користувався орендованим спірним приміщенням.

Суд звертає увагу на те, що станом на день розгляду справи строк дії договору оренди, встановлений судом під час розгляду справи № 911/4750/13, а саме до 04.05.2015р. сплив. Разом із тим, суду не подано доказів того, що сторони договору РВФДМУ по Київській області або виконком Білоцерківської міської ради надсилали або вручали іншій стороні письмове повідомлення про розірвання договору оренди або зміну його умов, а місячний термін для направлення такої вимоги, встановлений законом та договором, ще не сплив. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не є орендодавцем за спірним договором оренди від 05.05.2009р., а відтак не є управленою стороною для направлення або вручення таких вимог відповідачу.

За таких обставин, вимога позивача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом примусового звільнення приміщення відповідачем із заявлених підстав задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що сплив новий строк договору, на який його було автоматично пролонговано у відповідності до частини 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (що було встановлено рішенням господарського суду Київської області від 11.03.2014р. у справі № 911/4750/13), позовна вимога про усунення перешкод в користуванні майном позивачем заявлена з інших підстав, ніж у справі № 911/4750/13, відповідно у суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в цій частині вимог в порядку пункту 2 частини першої ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до пункту 3.1, 3.6 Договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, становить без ПДВ за базовий місяць січень 2009р. 547,18 грн., перераховується щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця з врахуванням індексу інфляції: 70% до державного бюджету та 30% - балансоутримувачу.

За таких обставин договірне орендне користування відповідачем приміщенням, що є державною власністю та перебуває на балансі позивача, свідчить про наявність обов'язку у відповідача сплачувати обумовлену договором орендну плату.

В результаті неналежного виконання відповідачем свого обов'язку із сплати орендної плати, підтверджена належними та допустимими доказами заборгованість відповідача перед позивачем (30% балансоутримувачу) з орендної плати станом на 31.03.2015р. становить 3612,49 грн.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Перевіривши розрахунок заборгованості по орендній платі на підставі поданих первинних документів, з врахуванням встановлених постановами правління НБУ розмірів облікової ставки за відповідні періоди, враховуючи здійснення часткових оплат за попередні періоди, суд встановив, що розрахунок позивача заборгованості по орендній платі є обгрунтованим, відповідає умовам договору та виконаний арифметично вірно.

Згідно частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що пунктом 3.6 Договору оренди встановлено сплату орендної плати до 15 числа наступного місяця, строк оплати заявленої до стягнення заборгованості з орендної плати є таким, що настав.

Крім того, згідно пункту 5.11 Договору оренди та згідно умов укладеного між позивачем та відповідачем договору №7-11 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 03.01.2012р. відповідач на підставі наданих позивачем рахунків зобов'язаний вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги та відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення.

Заперечення відповідача щодо наявності такого обов'язку у зв'язку із відсутністю між сторонами договірних відносин, які припинилися у зв'язку із закінченням строку, на який було укладено договір від 03.01.2012р. № 7-11, судом відхиляються.

По-перше, умовами даного договору (пункт 5.4) передбачено автоматичну пролонгацію договору у випадку відсутності заяви однієї із сторін про його розірвання протягом місяця після закінчення строку, на який договір було укладено. Суду не подано доказів направлення або вручення такої заяви ані з боку орендаря, ані з боку балансоутримувача, за таких обставин, зазначений договір є чинним та обов'язковим до виконання його сторонами (ст. 629 ЦК України).

По-друге, відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням та споживати комунальні та інші послуги, що надаються балансоутримувачем, а відтак - зобов'язаний їх оплатити.

В результаті неналежного виконання відповідачем свого обов'язку із сплати комунальних послуг та відшкодування витрат балансоутримувача, підтверджена належними та допустимими доказами заборгованість відповідача перед позивачем із оплати зазначених послуг станом на 31.03.2015р. становить 9621,55 грн.

Перевіривши розрахунок заборгованості по комунальним послугам та відшкодуванню витрат на ремонт утримання та охорону орендованого приміщення на підставі поданих первинних документів, враховуючи здійснення часткових оплат за попередні періоди, суд встановив, що розрахунок позивача даної заборгованості, відповідає умовам договору та виконаний арифметично вірно.

Враховуючи те, що пунктом 2.2.3 Договору 7-11 про відшкодування витрат балансоутримувача встановлено оплату згідно рахунків до 25 числа наступного місяця, строк оплати заявленої до стягнення заборгованості є таким, що настав.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості частково, приймає рішення про стягнення з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області заборгованості в сумі 13234,04 грн. В частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди для позивача в користуванні орендованим приміщенням шляхом примусового виселення суд приймає рішення про відмову в позові.

Позивач є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у м. Біла Церква та Білоцерківському районі. Відповідно до пункту 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від сплати судового збору звільняються; за таких обставин, суд покладає на відповідача сплату судового збору до державного бюджету пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості задовольнити частково.

2. Стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, ідентифікаційний код 04055009) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 36, ідентифікаційний код 22199887)

13234,04 грн. (тринадцять тисяч двісті тридцять чотири гривні чотири копійки) основного боргу.

3. Стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, ідентифікаційний код 04055009) на користь державного бюджету України (отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок: 3001, МФО: 821018)

1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень нуль копійок) судового збору.

4. В частині вимог про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом примусового виселення в позові відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 26.06.2015р.

Суддя О.В. Конюх