ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"23" червня 2015 р.Справа № 924/1025/14

Господарський суд Хмельницької області у колегіальному складі: Муха М.Є. головуючий, судді Танасюк О.Є. та Заверуха С.В., розглянувши матеріали

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
- Кабінет Міністрів України м. Київ
- Міністерства оборони України, м. Київ
- військової частини НОМЕР_1 , м. Хмельницький
до Хмельницької районної державної адміністрації м. Хмельницький
до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, м. Хмельницький
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1:
- Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, м. Хмельницький;
- Копистинської сільської ради с. Копистин Хмельницький район Хмельницька область
- Приватного підприємства "АЛЬБАТРОС-С" с. Копистин Хмельницький район Хмельницька область
- ОСОБА_1 м. Хмельницький
- ОСОБА_2 м. Тернопіль
про скасування рішення Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006р.

Представники сторін:
позивача: Маркітан А.В. за довіреністю від 15.11.13р. №3210
третіх осіб: Ковеня В.В. представник військової частини за довіреністю від 10.03.15р.
Присяжний О.І. - за довіреністю №1-2015/1.3-1-1/23-2015р. представник КМУ
Москаленко А.О. за довіреністю від 21.05.15р. представник МОУ
відповідача 1: Дорош Д.М. - за довіреністю №9-22-0.8-818/2-15 від10.07.13р.
відповідача 2: не з`явився
третіх осіб: Шкодяк І.А. представник Фігурської Р.А. за договором від 05.02.15р.

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суть спору: позивач звернувся із позовом до суду в якому просить скасувати рішення Хмельницької районної державної адміністрації № 471/06-р від 12.05.2006р. "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України до земель резервного фонду Копистинської сільської ради".
Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Крім того, подав клопотання в якому повідомляє, що позивачем при подані позову у прохальній частині допущено описку та вказано скасувати "рішення Хмельницької РДА № 471/06-р від 12.05.2006р." замість "розпорядження № 471/06-р від 12.05.2006р.", а тому просить вважати правильним "розпорядження № 471/06-р від 12.05.2006р." Клопотання не суперечить ст.22 ГПК України, судом приймається та задовольняється.
Представник відповідача 1 в судовому засіданні та в поданому відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. Доводить до відома суд що ніхто з військовослужбовців особисто не звертався до Хмельницької районної державної адміністрації, відповідно надати земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації не було можливості. Крім того ні КЕВ м. Хмельницького, ні військова частина не зверталась до Хмельницької райдержадміністрації з клопотанням про виділення землі для будь-яких потреб. А також відповідач звертає увагу суду на те, що земельна ділянка, користування якою КЕВ м. Хмельницького припинив, розташована за межами населеного пункту, отже житлове будівництво не можливо. Крім цього, зазначає, що рішення Міністра оборони України від 17 березня 2006 року №2688/з вичерпало свою дію одноразовим застосуванням і було реалізовано розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12 травня 2006 року №471/06-р "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України до земель резервного фонду Копистинської сільської ради". Отже, відповідач наголошує, що відмова від права постійного користування земельною ділянкою не є її відчуженням. Відчуження (розпорядження) земельною ділянкою є виключним повноваженням власника земельної ділянки. Щодо інформації про виявлення Головним КРУ нецільового використання земель оборони, то вона на думку відповідача не має відношення до даної ситуації. Головне КРУ не виявило порушень саме у наказі Міністра оборони України від 17 березня 2005 року, так як перевірки проводилися в період з 24.12.2007 року по 01.04.2009 року. Окремо відповідач звертає увагу суду, що на сьогоднішній день земельна ділянка, право постійного користування якою має намір відновити позивач, є вже переданою у власність та оренду іншим фізичним та юридичним особам. Отже, скасування рішення Хмельницької районної державної адміністрації "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України до земель резервного фонду Копистинської сільської ради" №471/06-р від 12.05.2006р. на його думку, може вплинути на права та інтереси власників та користувачів земельних ділянок, що знаходяться на території Копистинської сільської ради. Також відповідач вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. На підставі вище викладеного відповідач просить суд відмовити в позові повністю.
Представником відповідача 1 в судовому засіданні 19.05.15р. було подано клопотання про призначення по справі комплексної земельно - технічної та криміналістичної експертизи проведення якої просив суд доручити Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: 46025, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців 4. Просить поставити на вирішення експертизи наступні питання: визначити межі земельної ділянки площею 2487,6 га, яка знаходилась у користуванні позивача на підставі державного акту на право користування землею від 1975 року (рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради №277-В); визначити межі земельної ділянки площею 286,7884 га, яка була вилучена з постійного користування позивача на підставі рішення Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006 року; визначити співвідношення (взаємне розташування) земельної ділянки площею 2487, 6 га, яка знаходилась у користуванні позивача на підставі державного акту на право користування землею від 1975року (рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради №277-В) та земельної ділянки, яка була вилучена у позивача на підставі рішення Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006 року; визначити можливість використання земельної ділянки площею 2487, 6 га, яка знаходилась у користуванні позивача на підставі державного акту на право користування землею від 1975 року (рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради №277-В) під полігон для виконання заходів бойової підготовки як частиною А 0553 так і військовими частинами та установами Хмельницького гарнізону; визначити можливість використання земельної ділянки позивача після прийняття рішення Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006 року про вилучення земельної ділянки площею 286,7884 га, під полігон для виконання заходів бойової підготовки як частиною А 0553 так і військовими частинами та установами Хмельницького гарнізону.
Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу. Натомість судом береться до уваги, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть змінити інші засоби доказування. Із врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено необхідності проведення експертизи, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Також представником відповідача 1 в судовому засіданні 29.09.14р. подано заяву про застосування строків позовної давності.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - в/ч НОМЕР_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України в письмовій позиції та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Відповідач 2 повноважного представника в судове засідання не направив. У відзиві на позов проти позовних вимог заперечує та вважає, що оскільки Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області не є розпорядником земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони управління не може бути відповідачем у даній справі.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства у Хмельницькому районі, Копистинська сільська рада, ПП "АЛЬБАТРОС-С явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кліменка В.В. в судове засідання не з`явився. В поданому письмовому поясненні на позов третя особа вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький у позовній заяві зазначає, що рішення про припинення права користування земельною ділянкою площею 286,79 га військового містечка №65 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, обґрунтовуючи це тим, що Міністерство оборони України не має права розпоряджатися землями оборони, наданими йому в постійне користування, оскільки розпорядження землями державної власності належить до компетенції Кабінету Міністрів України. Таким чином на думку третьої особи позивач дійшов до висновку, що рішенням Хмельницької районної державної адміністрації №471/06-р від 12.05.2006 р., прийнятим на підставі дозволу Міністра оборони України, вказана земельна ділянка була незаконно передана у комунальну власність, чим порушено права держави як власника землі. 17 березня 2006 року, відповідно до вимог чинного законодавства, рішенням №2688/з Міністра оборони України затверджено протокол №16 постійно діючої комісії Міністерства оборони України стосовно надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою площею 286,79 га військового містечка №65. Представник третьої особи повідомляє суд що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. 06 травня 2006 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації з заявою про вилучення з його користування земельної ділянки площею 286,79 га. Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 12 травня 2006 року було припинено право користування вищезазначеною земельною ділянкою. Як випливає з вищевикладеного, Міністерством оборони України та Хмельницькою районною державною адміністрацією був дотриманий порядок припинення права користування землею та передачі її органам місцевої влади, передбачений законодавством. Окрім того, в позовній заяві зазначено, що Міністр оборони України, не маючи на те повноважень, незаконно розпорядився землями держаної власності, внаслідок чого державу було позбавлено права власності на вказану земельну ділянку. Вказані твердження є безпідставними, оскільки вказана земельна ділянка не передавалась у комунальну чи приватну власність та продовжує залишатися у державній власності. Таким чином Міністерство оборони України не розпоряджалося земельною ділянкою площею 286,79 га військового містечка №65, а лише прийняло рішення в межах прав, наданих користувачу земельної ділянки щодо добровільної відмови від права користування нею. З огляду на вказане, третя особа вважає, що позивачем не доведено того факту, що земельна ділянка передана до земель резервного фонду Копистинської сільської ради з порушенням вимог законодавства України та що Міністерство оборони України перевищило повноваження, надані землекористувачу, отже з вище вищевикладеного просить суд відмовити в позові в повному обсязі.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Фігурської Р.А. в судовому засіданні та у письмовій позиції проти позову заперечує.
Розглядом матеріалів справи встановлено.
23.12.1975р. Хмельницькій КЕЧі м. Хмельницького видано акт на право користування землею за яким в постійне користування було відведено 2487,6га землі.
20.10.2005р. Хмельницька районна державна адміністрація звернулась до начальника КЕЧі із проханням (лист №36/02-1577/05) вирішити питання виготовлення документації, пов`язаної із вилученням земельної ділянки і передачі її у землі запасу Копистинської сільської ради, зокрема частини земель полігону в/ч 0553.
Хмельницька КЕЧ району звернулась до начальника Західного територіального КЕУ із пропозицією про порушення клопотання перед командувачем військами Західного оперативного командування про вилучення зі складу земель оборони до земель запасу Копистинської сільської ради Хмельницького району земельних ділянок військового містечка 65 (військового полігону "Хмельницький") Хмельницького гарнізону у Хмельницькому районі, загальною площею 286,7884га.
Рішенням Міністра оборони України від 17.03.2006р. №2688/3 затверджено протокол №16 засідання постійно діючої комісії МОУ стосовно надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою площею 286,79га військового містечка №65 за умови виділення 50% під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону.
Позивач листом від 07.04.2006р. (вих.№673) звернувся до відповідача 1 із проханням розглянути пропозицію Міністра оборони та надати згоду на виділення земель під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону.
За результатами розгляду листа адміністрація погодила виділення земельної ділянки площею 140га для індивідуального житлового будівництва після передачі земельної ділянки площею 286 га (колишній полігон) у державну власність (резервний фонд) у відповідності до законодавства України.
06.05.2006р. позивач звернувся до Хмельницької РДА із проханням вилучити із користування КЕЧ земельну ділянку площею 286,7884га яка знаходиться на землях Копистинської сільської ради у Хмельницькому районі між полями Копистин - Колибань - Шумівці та містом Хмельницький, за умови виділення 50% земель під індивідуальне будівництво військовослужбовцям.
Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 12.05.2006р. №471/06-р припинено право користування земельною ділянкою Міністерства оборони України площею 286,79га із земельної ділянки площею 2487,6га на території Хмельницького району, у зв`язку із добровільною відмовою.
Згідно акту приймання - передачі від 16.05.2006р. здійснено передачу земельної ділянки Міністерства оборони України (військове містечко 65) в землі резервного фонду Копистинської сільської ради загальною площею 286,79га із земельної ділянки площею 2487,6га, яка знаходиться на території Копистинської сільської ради, до земель резервного фонду Копистинської сільської ради.
Позивач вважаючи, що розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 12.05.2006р. №471/06-р "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради " прийнято із порушенням норм чинного законодавства звернувся із позовом про його скасування.
Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке:
Пунктами 1.2.1, 1.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" передбачено, що виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.
З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.
Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.
Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.
Згідно ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ст. 13 ЗК України (станом на день прийняття оскаржуваного розпорядження) до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Міністра оборони України від 17.03.2006р. №2688/3 затверджено протокол №16 засідання постійно діючої комісії МОУ стосовно надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою площею 286,79га військового містечка №65 за умови виділення 50% під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону.
Як налідок, розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 12.05.2006р. №471/06-р припинено право користування земельною ділянкою Міністерства оборони України площею 286,79га із земельної ділянки площею 2487,6га на території Хмельницького району, у зв`язку із добровільною відмовою.
Згідно акту приймання - передачі від 16.05.2006р. здійснено передачу земельної ділянки Міністерства оборони України (військове містечко 65) в землі резервного фонду Копистинської сільської ради загальною площею 286,79га із земельної ділянки площею 2487,6га, яка знаходиться на території Копистинської сільської ради, до земель резервного фонду Копистинської сільської ради.
Статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
Судом береться до уваги, що відповідно до ст.84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відповідно до закону.
До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать в т.ч. землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.
Відповідно до статті 77 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття адміністрацією спірного розпорядження від 12.05.2006р.), землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони" (абзац 3 частини 5 статті 20 вказаного Кодексу).
Статтею 1 Закону України "Про використання земель оборони" визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (військові частини).
Аналогічні приписи містяться у статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" , за приписами якої земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.
Статтею 9 вказаного Закону встановлені повноваження Кабінету Міністрів України стосовно Збройних Сил України та передбачено, що Кабінет Міністрів України, зокрема, встановлює порядок надання Збройним Силам України в управління об`єктів державної власності, в тому числі земельних (водних) ділянок, інших природних ресурсів, фондів і майна.
Постановою КМУ від 29.08.2002р. №1282 затверджено Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил.
Після внесених Постановою КМ України №105 від 03.02.2010р. змін до Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, п.2-1 Порядку встановив, що об`єктами передачі згідно з цим Порядком, серед іншого, є: п.п. 1) військові містечка, що вивільняються в процесі реформування Збройних сил і не плануються до використання зі цільовим призначенням; п.п. 2) нерухоме майно (будівлі, споруди, об`єкти незавершеного будівництва, приміщення, інше нерухоме майно). При цьому, відповідно до п.4 Порядку, передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об`єктів, визначених у п.п.1 і 2 пункту 2-1 цього Порядку.
Судом враховується, що оскільки затвердження (схвалення) 17.03.2006р. Міністром оборони пропозиції щодо передачі до земель запасу земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 (м. Хмельницький, площа 286,79 га), ставилось в пряму залежність від настання умови для такого затвердження (схвалення), а саме, за умови виділення 50% земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону, і така умова до внесення Постановою КМ України №105 від 03.02.2010р. змін до Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил виконана не була, факт чого належними і допустимими доказами сторонами не спростовано, суд приходить до висновку, що таке затвердження (схвалення) не відбулось, як наслідок, виникає необхідність застосування Порядку в редакції станом на 03.02.2010р.
Як вбачається із наданого представником Міністерства оборони України пояснення, Кабінетом Міністрів України будь-які постанови чи розпорядження з приводу передачі земель Міністерства оборони України до резервного фонду Копистинської сільської ради не приймалось. Відсутні також будь - які докази на підтвердження факту передачі і в матеріалах справи.
При цьому, суд погоджується з доводами представника Міністерства оборони, що відповідно до п.9 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1080, рішення Міністра оборони можуть прийматись у вигляді наказів або директив, а не у формі рішення про затвердження (схвалення) протоколу засідання постійно діючої комісії МОУ стосовно надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою.
Статтею 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.
Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Враховуючи приписи законодавства та встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для прийняття Хмельницькою районною державною адміністрацією розпорядження від 12.05.2006р. №471/06-р "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради " та порушення у зв`язку із цим прав та інтересів позивача у справі.
При цьому судом приймаються до уваги доводи позивача, що після передачі земельної ділянки та встановлення меж полігону (військового містечка №65) командуванням військової частини А 0553 було проведено повторний розрахунок території полігону, що залишилась у її користуванні, необхідної для проведення заходів бойової підготовки (стрільб). У ході проведення повторного розрахунку було встановлено, що вилучення такої площі земель веде до неможливості використання стрільбища для бойової підготовки військових частин Хмельницького гарнізону, що негативно впливе на рівень бойової готовності військової частини А 0553, яка приймає безпосередню участь у зоні АТО. (Акт №1 проведення перевірки законності використання земель оборони виділених під полігон військовій частині А 0553 від 02.08.11р.).
Відповідно до довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полігон даної частини використовують ВСП - м. Хмельницький, в/ч А 4239 (ракетчики), м. Хмельницький; в/ч НОМЕР_3 , м. Старокостянтинів; в/ч НОМЕР_4 (рота охорони), м. Старокостянтинів; в/ч НОМЕР_5 , (база-ВОХОР) м. Деражня (Шпичинці); в/ч НОМЕР_6 , (інж. батальйон), м. Хмельницький; в/ч НОМЕР_7 , (шпиталь), м. Хмельницький; в/ч НОМЕР_8 , (база), Шпичинці; в/ч НОМЕР_9 (речова база) м. Хмельницький; в/ч А 3808, (безпілотчики), м. Хмельницький; в/ч НОМЕР_10 (МВС-Гречани), м. Хмельницький; МВС (рота міліції Беркут); УМВС м. Хмельницький (обласний, районний, міський відділи); м. Хмельницький (СІЗО); Райківецька виправна колонія № 78; Податкова міліція м. Хмельницький; УСБУ м. Хмельницький.
Щодо заяви відповідача 1 про відмову у позові у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення із даним позовом до суду, судом враховується наступне.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.11р. виключено п.4 ст.268 ЦК України, який передбачав, що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. При цьому, п.3 прикінцевих та перехідних положень даного закону встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи, в даному випадку до 21.12.14р. Із врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.
За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів і фактами, що є об`єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.
Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.
Доводи відповідача 1 та третіх осіб залучених на стороні відповідача 1, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Що стосується позовних вимог заявлених до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, суд вважає їх необґрунтованими, матеріалами справи не підтвердженими та такими, що задоволенню не підлягають.
В зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору та на проведення судової експертизи підлягають покладенню на відповідача 1.
Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінету Міністрів України м. Київ, Міністерства оборони України, м. Київ, військової частини НОМЕР_1 , м. Хмельницький до Хмельницької районної державної адміністрації м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, м. Хмельницький; Копистинської сільської ради с. Копистин Хмельницький район Хмельницька область, Приватного підприємства "АЛЬБАТРОС-С" с. Копистин Хмельницький район Хмельницька область, ОСОБА_1 м. Хмельницький, ОСОБА_2 м. Тернопіль про скасування розпорядження Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006р. задовольнити.

Скасувати розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації №471/06-р від 12 травня 2006р. "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України до земель резервного фонду Копистинської сільської ради".

Стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька 122/2 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу (м. Хмельницький вул. Ціолковського 3/1 ) 1 218грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ.

У позові Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінету Міністрів України м. Київ, Міністерства оборони України, м. Київ, військової частини НОМЕР_1 , м. Хмельницький до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, м. Хмельницький про скасування розпорядження Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006р. відмовити.

Повний текст рішення складено 30.06.2015р.

Головуючий суддя М.Є. Муха

Суддя О.Є. Танасюк

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 6 прим. : 1 - до справи, 2 - відповідачу 2 (м. Хмельницький, вул. Інституцька 4/1), 3-6 - третім особам (Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області (м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1); Копистинська сільська рада (с. Копистин, Хмельницький р-н, Хмельницької обл.); ПП "Альбатрос - С" (Хмельницький р-н, с. Копистин), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).