РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/9588/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Житлово-будівельного кооперативу "Київ - 5"

про стягнення 161 780, 15 грн.

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники :

Від позивача: Іщенко Ю. В. (дов. № 265 від 20.03.2015)

Від відповідача: Бойков О. С. (дов. б/н від 19.05.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 23.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 05701/4-08 від 24.05.2005 у розмірі 161 780, 15 грн., з яких 129 082, 49 грн. заборгованості за поставку питної води та приймання стічних вод, 17 548, 90 грн. інфляційних витрат, 4 718, 56 грн. 3 % річних, 3 976, 09 грн. пені, 6 454, 12 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9588/15 та призначено до розгляду на 20.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 02.06.2015.

В судових засіданнях 02.06.2015 та 11.06.2015 судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва на 11.06.2015 та 23.06.2015 відповідно.

В судове засідання 23.06.2015 представники сторін з'явилися. Представником позивача в судовому засіданні було надано усні пояснення по справі, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та надано додаткові докази по справі. Представником відповідача в судовому засіданні було надано письмові пояснення по справі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 05701/4-08 від 24.05.2005, в частині оплати поставленої за договором холодної питної води та холодної води для виготовлення гарячої води та прийнятих стічних вод за період з 01.03.2012 по 30.06.2014 , які були оплачені відповідачем лише частково.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з тих підстав, що позивачем нарахована йому заборгованість за поставку води, яка надходить для підігріву до бойлерів (для виготовлення гарячої води), що не перебувають на балансі відповідача, і що договір між позивачем та відповідачем передбачає постачання питної води і не містить зобов'язань відповідача оплачувати вартість води, яка буде постачатися йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його балансі. Щодо заборгованості по поставці холодної питної води та прийняття відповідних стічних вод, відповідач зазначає що позивачем безпідставно зараховані оплати по поставці вказаної води в рахунок заборгованості за інший (попередній період), оскільки наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за попередній період не підтверджена матеріалами справи.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2005 між Відкритим акціонерним товариством "АК "Київводоканал", правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (в тексті договору - постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом "Київ - 5" (в тексті договору - абонент) було укладено договір № 05701/4-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі по тексту - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій міста Києва (надалі - дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізацій міста Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації міста Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65 (надалі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002(надалі - Правила приймання), а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за договором.

Пунктом 1.3 договору сторонами було визначено, що обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему каналізацій, надається абонентом у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, помісячного, річного обсягу постачання послуг), який узгоджується з постачальником і є невід'ємною частиною договору. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладання договору. Загальний обсяг поставлених за договором послуг визначається загальною кількістю наданих абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування (п. 2.1.1. договору).

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показниками лічильників стічних вод, або за кількістю стічних вод, що надходять із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п. 2.1.4 договору).

Відповідно до п. 2.2.1. договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги - доручення) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу (п. 2.2.2. договору).

Згідно п. 2.2.4. договору в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Пунктом 4.2. договору у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За безпідставну відмов оплатити направлений рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився оплатити (п. 4.6. договору).

В пункті 5.3. договору сторони погодили, що всі питання, не передбачені договором, регулюються чинним законодавством України.

Згідно викладеного в п. 7.1. договору договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомила про це іншу сторону.

Із дислокації об'єктів водоспоживання та водовідведення (споживачів) до заяви № 581 від 26.04.2005 підписаної відповідачем (н оформлення договору) вбачається, що за адресою м. Київ, вул. Булаховського, 24 наявні 2 лічильника, яким присвоєно особисті рахунки 730-83 та 730 -84.

За твердженням позивача відповідач невчасно та не в повному обсязі розраховується за надані йому послуги за договором та поставлену води, внаслідок чого у останнього перед позивачем за період з 01.03.2012 по 30.06.2014 утворилась заборгованість розміром 129 082, 49 грн. Всього у визначений період позивач надав відповідачу послуг та поставив води на суму 178 105, 08 грн., з яких холодної питної води та стоків на 90 542, 40 грн. та холодної води, яка використовується для виготовлення гарячої та стоків на 87 562, 68 грн.

При цьому, позивач зазначає, що за вказаний період відповідачем було сплачено за договором 75 379, 89 грн. з яких 26 357, 30 грн. були віднесені позивачем в рахунок оплати попередньої заборгованості, а 49 022, 59 грн. зараховані в оплату заборгованості по періоду з 01.03.2012 по 30.06.2014.

На підтвердження факту надання послуг та поставки води позивачем надано в матеріали справи акти про заняття показань з приладу обліку по особових рахунках 8-730-84, 8-730-83, 8-730-13, розшифровки рахунка абонента за кодом абонента 8 - 1063 та 8 - 51063, платіжні вимоги - доручення на оплату по кодам абонента 8 - 1063 та 8 - 51063 (без відмітки «одержано банком») за період з 01.03.2012 по 30.06.2014.

Відповідачем факт наявності заборгованості у нього перед позивачем за попередній період заперечується, та зазначається про неправомірність зарахування позивачем здійснених ним оплат в розмірі 26 357, 30 грн. в оплату заборгованості за попередній період. Також, відповідач зазначає про неправомірність нарахування йому заборгованості за поставку води, яка надходить для підігріву до бойлерів (для виготовлення гарячої води), що не перебувають на балансі відповідача.

З представленої відповідачем копії договору № 1410168 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2005, укладеного між АЕК "Київенерго" та ЖБК "Київ - 5" вбачається, що за умовами договору АЕК "Київенерго" як енергопостачальна організація прийняло на себе зобов'язання постачати абоненту теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та гарячого водопостачання - протягом року в кількості та обсягах, вказаних у окремому Додатку №1 до договору, а відповідач, в свою чергу, додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку та проводити своєчасну сплату у повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених договором.

Згідно викладеного в п. п. 4.1., 4.3. договору № 1410168 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2005 договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006, та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Доказів припинення договору № 1410168 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2005 станом на 2012 - 2014 роки матеріали справи не містять.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості у розмір 161 780, 15 грн., з яких 129 082, 49 грн. заборгованості за поставку питної води та приймання стічних вод (гарячої та холодної), 17 548, 90 грн. інфляційних витрат, 4 718, 56 грн. 3 % річних, 3 976, 09 грн. пені, 6 454, 12 грн. штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір № 05701/4-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 24.05.2005 є змішаним договором, який містить як елементи договору про надання послуг, так і договору поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54, 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з:

- підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням;

- підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення;

- об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів;

- власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Стаття 20 зазначеного закону визначає обов'язок споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що на споживачів покладений обов'язок своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об'єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Правила користування системами водопостачання та водовідведення в містах і селищах України № 65, затверджені 01.07.94 року Державним комітетом по житлово-комунальному господарству втратили чинність з прийняттям Міністерством з питань житлово-комунального господарства України наказу № 190 від 27.06.2008, яким затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

В силу статті 3 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" названі Правила є частиною законодавства у сфері питної води та питного водопостачання.

У відповідності до п.2.1 Правил, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги", яким, згідно п.2.2 Правил, визначаються істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Умовами п. п. 12.5 та 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374 передбачено, що рахунки за воду складаються на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті.

Відповідно до п. 12.6 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374 рахунки за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення виставляються абоненту за допомогою автоматизованих систем на базі ЕОМ.

Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими Наказом Держжитлокомунгосп від 01.07.1994 року № 65 (які діяли на момент укладення договору та які вказані сторонами у договорі щодо порядку користування питною водою і приймання стічних вод) запроваджено порядок користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до комунальної каналізації та визначають взаємовідносини між об'єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарства або іншими експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на території України.

Наказ Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 № 65 втратив чинність з прийняттям Міністерством з питань житлово-комунального господарства України

наказу № 190 від 27.06.2008 (який набрав чинність з 18.10.2008), яким затверджені в новій редакції Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, якими також визначено порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Згідно п. 3.1, 5.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на підставі показів приладів обліку; вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Як встановлено судом, спожиті відповідачем вода та послуги з водовідведення, що були надані/поставлені за договором обліковуються позивачем по коду № 8 - 1063 (для здійснення розрахунку за послуги з холодного водопостачання та водовідведення) та по коду № 8 - 51063 (за послуги з гарячого водопостачання). Позивач нараховує відповідачу заборгованість як по коду № 8 - 1063, так і по коду № 8 - 51063.

Як зазначалося вище, відповідач з нарахуванням йому заборгованості за спірний період по коду № 8 - 1063 та по коду № 8 - 51063 не погоджується, оскільки позивач не мав права зараховувати 26 357, 30 грн. оплачених відповідачем по коду № 8 - 1063 в рахунок оплати заборгованості попередніх періодів по договору, якої не існує, та оскільки нарахування по коду № 8 - 51063 не мають жодного відношення до укладеного між сторонами договору.

Суд погоджується з відповідними доводами відповідача з нижчевикладених підстав.

Так, позивачем не надано в матеріали справи жодних доказів які б відповідали вимогам ст. ст. 33, 34 ГПК України із яких би вбачалася наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за договором в період попередній періоду з 01.03.2012 по 30.06.2014.

А також, згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190, які набули чинності у жовтні 2008 врегульовано порядок проведення розрахунків за відпущену питну воду та приймання стічних вод. Так, зокрема, пунктом 3.13 Правил розрахунки з виробником послуг центрального водопостачання і водовідведення на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, здійснюють суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне відання, користування, концесію.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень) фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Згідно статті 257 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію.

Гаряча та перегріта вода є продукцією енергопостачальника та/або виробника, а споживачем холодної води як складової гарячого водопостачання є виробник та/або постачальник енергії.

Варто зазначити, що розпорядження Київської міської державної адміністрації (Виконавчого органу Київської міської ради) "Про затвердження тарифів на теплову енергію" містять інформацію про те, що тарифи на теплову енергію, що виробляється АК "Київенерго" та ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "Дартеплоцентраль" для відпуску балансоутримувачам теплових пунктів, у тому числі житлово-експлуатаційним організаціям, вже враховують вартість теплової енергії, виробленої на ТЕЦ, витрати на її виробництво на котельнях та вартість транспортування до теплових пунктів, а в інших випадках - до межі балансової належності та витрати на постачання юридичним особам.

Механізм формування тарифу на гарячу воду передбачений постановами Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року №955 "Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води" та від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги". Так, зокрема, у пунктах 18, 70 постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2001 зазначається про те, що холодна вода входить до вартості гарячої води.

Враховуючи, наявні матеріали справи, зміст договору укладеного між сторонами, наявні в матеріалах справи договір № 1410168 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2005 суд дійшов висновку, що укладеним сторонами договором не було врегульовано питання щодо постачання питної холодної води для виготовлення гарячої, облік якої мав здійснюватись за приладами обліку, доказів іншого, які б підтверджували факт укладення з відповідачем договору на постачання гарячої води по коду № 8 - 51063 у розумінні статті 34 ГПК України позивачем в матеріали справи не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у розмірі 129 082, 49 грн. задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені належними доказами, вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, 3 % річних, пені та штрафу задоволенню не підлягають, оскільки носять похідних характер від вимог щодо стягнення основної заборгованості.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.06.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк