РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа №910/11850/15
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

До Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія"

Про стягнення 66 995,24 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Борзенкова Ю.М. (дов. № 01/230-92 від 02.01.2015)

від відповідача: Давиденко О. Л. (дов. №32 від 02.06.2015)

Давиденко Н.О. (дов. №33 від.02.06.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

07.05.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 66 995,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/11850/15, розгляд справи призначено на 19.05.2015.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду від 19.05.2015 розгляд справи було відкладено на 08.06.2015.

08.06.2015 через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 08.06.2015 з'явились представники сторін, надали пояснення по суті справи та додаткові докази.

В судовому засіданні, призначеному на 08.06.2015 було оголошено перерву на 17.06.2015.

12.06.2015 представник відповідача подав пояснення щодо застосування строків позовної давності.

17.06.2015 через канцелярію Господарського суду міста Києва представник позивача подав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 17.06.2015 з'явились представники сторін,надали пояснення по справі.

В судовому засіданні, призначеному на 17.06.2015 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, судом вказане клопотання було розглянуто в наступному судовому засіданні.

В судовому засіданні 17.06.2015 було оголошено перерву на 22.06.2015.

В судове засідання, призначене на 22.06.2015 з'явились представники сторін, представник позивача надав пояснення по справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006 між позивачем (надалі - Страховик) та Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно - страхова компанія" (далі по тексту - Страхувальник) було укладено Договір облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексценденту №91-017/07-04 (належним чином засвідчена копія Договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір).

17.05.2007 ТДВ СК «Альфа Гарант» було застраховано автомобіль «Porsche Cayenne», державний реєстраційний номер AA 0483 CP договором страхування № 06-Z/01-040-00190, який було перестраховано в ПАТ «УОСК» згідно п. 31 Рахунку Бордеро премі1 № 07-04/05 за травень 2007.

17.08.2007 сталось викрадення автомобіля «Porsche Cayenne», державний реєстраційний номер AA 0483 CP.

За договором № 06-Z/01-040-00190 ТДВ СК «Альфа-Гарант» 06.11.2007 здійснило виплату першої частки страхового відшкодування у розмірі 30 % від страхової суми, а саме 160 294,91 грн, 06.12.2017 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату другої частки страхового відшкодування у розмірі 70%, а саме 359 456,27 грн.

Частка ПрАТ «ЄСС» у вищезазначеній сумі страхового відшкодування, відповідно до розрахунку частки Перестраховика у сумі страхового відшкодування, склала - 24 245,41 грн.

Між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було підписано перелік збитків, які заявлені але не сплачені станом на 01.10.2007 до Догову перестрахування, за яким відповідно до умов договору перестрахування, ПрАТ «УОСК» повинно було сплатити свою частку у сумах страхового відшкодування за угон автомобіля «Porsche Cayenne», державний реєстраційний номер AA 0483 CP у строки. зазначені у п. 4.3 Договору перестрахування.

Проте, як зазначає позивач жодних зауважень щодо вказаного переліку збитків, які заявлені, але не сплачені станом на 01.10.2007 від відповідача не надходило.

Однак, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву Розділом 2 Договору добровільного страхування № 06-7-01-040-00190 від 17.05.2007 передбачено дії страхувальника при настанні страхового випадку. Так при настанні страхового випадку, а саме угону автомобіля Porsche Cayenne, н.з. АА 0483 СР, який відбувся 19.11.2007 року Страхувальник повинен був письмово повідомити Позивача протягом 3-х днів. Підтвердження даного факту є наявна в матеріалах справи копія заяви-повідомлення від Страхувальника, яке було отримано Позивачем 20 серпня 2007 року. В свою чергу, Страхувальник повинен був повідомити про настання страхового випадку Вигодонабувача в термін не пізніше трьох робочих днів, після настання події. Позивач не надавав жодного доказу про підтвердження факту звернення Страхувальника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» ( надалі-Вигодонабувач) , а отже є підстави стверджувати про невиконання всіх дій пов'язаних з настанням страхового випадку зі сторони Страхувальника. Не повідомлення про настання страхового випадку Страхувальником Вигодонабувача є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до підпункту 3.4.1.5 пункту 3.4 розділу 3 Договору добровільного страхування 06-2-01-040-00190 від 17 травня 2007 року. Отже, Позивач повинен був відмовити у виплаті страхового відшкодування Страхувальнику, проте всупереч відповідній умові вищевказаного Договору прийняв рішення про визнання угону страховим випадком та сплату відшкодування Страхувальнику.

Також, відшкодування за угон автомобіля марки Porsche Cayenne, н.з. АА 0483 СР було виплачено з порушенням підпункту 1.5.5 пункту 1.5. Договору добровільного страхування 06-2-01-040-00190 від 17 травня 2007 року. Так відповідно до підпункту 1.5.5 пункту 1.5. вищевказаного Договору страхове відшкодування сплачується виключно за наявності письмової згоди Вигодонабувача. В матеріалах справи наданих до Господарського суду м. Києва відсутній лист від Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» про надання згоди на перерахування відповідного страхового відшкодування. Саме на Вигодонабувача покладено право визначати порядок та частки погашення, в залежності від суми виконання кредитних зобов'язань власником транспортного засобу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. ЗЗ ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень. Ринкова вартість автомобіля на підставі якої складалась вартість відшкодування визначається виключно ні підставі висновку незалежної експертизи.

Згідно з ч. 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

18.12.2007 року АТ «УОСК» отримало від Позивача лист претензію №4684 від 11.12.2007 з розрахунком другої (останньої) частки виплаченого страхового відшкодування про що свідчить повідомлення з відміткою про отримання та довідка із копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції. Таким чином термін виконання зобов'язань згідно п.4.3.5 Договору перестрахування АТ «УОСК» перед ТДВ СК «Альфа_Гарант» щодо сплати частки страхового відшкодування спливає протягом 10 робочих днів з дня отримання відповідних документів, а саме 01.01.2008.

Статею 254 ЦК якщо, встановлено, що останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Так, на 01.01.2008 припадав вихідний день, а згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 листопада 2007 року N1059-р «Про перенесення робочих днів» перший робочий день припадав на 07.01.2015 року, отже строк виконання зобов'язань згідно п. 4.3.5 Договору перестрахування АТ «УОСК» перед ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо сплати частки страхового відшкодування спливає саме 07.01.2015 року. А нарахування пені згідно до п. 11.3 Договору перестрахування починається з наступного дня за останнім днем спливу зобов'язання, тобто з 08.01.2015 року.

Розмір облікової ставки НБУ з 01.01.2008 року становив 10,0%, з 30.04.2008 становив 12,0%. Згідно ч.6 ст.232 ГКУ нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців (182 дні) від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Отже, розрахунок подвійної облікової ставки НБУ становить:

1) з 08.01.2008 року до 29.04.2008 року (113 днів прострочки)

подвійна облікова ставка НБУ = 10,0% (ставка НБУ, яка діє на цей час)/366 (кількість днів у 2008 році)= 0,027%* 2 = 0,054% за кожен день прострочки.

2) з 30.04.2008 року до 30.04.2008 року (69 днів прострочки)

подвійна облікова ставка НБУ = 12,0% (ставка НБУ, яка діє на цей час)/366 (кількість днів у 2008 році) = 0,033%* 2 = 0,066% за кожен день прострочки.

Як вбачається з вищевикладеного розрахунку розмір неустойки (0,1%), який застосовує Позивач для розрахунку пені, та який передбачений у п.11.3 Договору перестрахування більше ніж розмір подвійної облікової ставки НБУ, а отже для обчислення розміру пені за несвоєчасне виконання передбачених цим говором розрахунків повинна застосовуватись саме подвійна облікова ставка НБУ.

Розрахунок пені:

1) з 08.01.2008 року до 29.04.2008 року (113 днів прострочки)

грн. (сума боргу) *0,054% (подвійна облікова ставка НБУ)*113 (кількість днів прострочки = 1479,45 грн.

2) з 30.04.2008 року до 30.04.2008 року (69 днів прострочки)

грн. (сума боргу) *0,066% (подвійна облікова ставка НБУ)*69 (кількість днів прострочки) = 1104,14 грн.

Таким чином, загальна сума пені за Договором перестрахування складає 2583,59 гн., а не 4412,66 грн., як розраховано Позивачем по розрахунку заборгованості.

Пунктом 4.10. розділу 4 Договору добровільного страхування № 06-2-01-040-00190 від 17 травня 2007 передбачено, що Страхувальник зобов'язаний повернути Страховику технічний паспорт і ключі. З відповідних документів не зрозуміло чи були повернуті відповідні документи Позивачеві. Всі ці обставини є підставою для не прийняття Відповідачем участі у сплаті компромісних виплат відповідно до підпункту З.З.8.2. пункту 3.3.8 Договору № 910917/07-04 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексецеденту сум від 29.12.2006 року. Оскільки Позивач (Перестрахувальник) повинен був перевірити наявність повного комплекту документів для прийняття рішення по відповідному страховому випадку та мав підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ст. 49, ст.ст.75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" про стягнення 66 995,24 грн - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 26.06.2015.

Суддя М.О. Лиськов