ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.06.2015 Справа № 908/3859/15

Суддя Попова І.А., розглянувши матеріали

за позовом Держави в особі Якимівської районної державної адміністрації (72503, Запорізька область, смт. Якимівка, вул. Жовтнева, 6)

до відповідача Шелюгівського сільського голови Ковалева В.В. (72500, Запорізька область, Якимівський район, с.Шелюги, вул. Зої Космодемянської, 13)

про визнання врожаю 2015 р. на території Шелюгівської сільської ради на земельній ділянці контур 61 орієнтовною площею 7 га, безхазяйним, визнання права власності за державою в особі Якимівської районної державної адміністрації на врожай 2015 р. на території Шелюгівської сільської ради на земельній ділянці контур 61 орієнтовною площею 7 га

Встановив: В прийнятті позовної заяви слід відмовити, так як вона не підлягає розгляду в господарських судах України.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК України).

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У відповідності до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. При цьому згідно ст. 21 ГПК України відповідачами можуть бути підприємства та організації зазначені у вищевказаній статті.

Аналіз положень Господарського процесуального кодексу свідчить, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

В даній позовній заяві відповідачем зазначено Шелюгівського сільського голову Ковалева В.В. Вимоги про визнання врожаю безхазяйним та визнання права власності на майно не носять характеру корпоративних відносин та спір не пов'язаний з приватизацією державного чи комунального майна.

Таким чином, даний спір за участю фізичної особи не підлягає розгляду в господарських судах України.

У відповідності до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, якщо спір непідвідомчий господарському суду.

Оскільки судом встановлено підстави для відмови в прийнятті позовної заяви, заява про забезпечення позову не розглядається судом та повертається заявнику без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу, що дана заява подана до господарського суду, як зазначено, у відповідності до ст. ст. 379, 380 Цивільного процесуального кодексу України. Господарським судом вирішуються господарські спори в позовному провадженні, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Дана позовна заява та додані до неї документи не відповідають вимогам, які передбачені ГПК України, щодо оформлення та подання позовних заяв до господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 п. 1, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В прийнятті позовної заяви відмовити.

Додаток: на 10 аркушах.

Суддя І.А.Попова