РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/11384/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про стягнення 5319,85 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники:

від позивача - Решитова Е.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Ковригін О.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - позивач або ПАТ «Укртрансгаз») звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідач або ДП «Укравтогаз») 5319,85 грн., з яких 3740 грн. основного боргу, 673,20 грн. пені, 336,91 грн. 3% річних, 307,94 грн. інфляційних втрат та 261,80 грн. 7% штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №271-к/110-234-у від 13.10.2010 (далі - Договір) щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару на загальну суму 3740 грн. У зв'язку із простроченням оплати вказаної суми боргу позивачем за період з 01.01.2011 до 31.12.2013 на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нараховані 3% річних та інфляційні втрати, а також на підставі статті 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) пеню в розмірі 0,1% вартості товарів за кожен день прострочення та 7% штрафу у вищевказаних сумах, оскільки сторони є суб'єктами господарювання, що належать до державного сектора економіки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вказавши, що строк позовної давності не пропущено та послався на переривання строків позовної давності складанням між сторонами актів звірки взаємних розрахунків.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав пропуску позивачем строків позовної давності по спірним вимогам та подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Проти переривання строку позовної давності заперечував, пославшись на ту обставину, що надані позивачем акти звірки з боку відповідача були підписані головним бухгалтером, який не був уповноважений на вчинення відповідних дій, а тому ці акти звіряння не можуть бути належними доказами. При цьому визнав наявність заборгованості за договором та підтвердив, що відповідачем товар отримано, проте не оплачено.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2010 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Продавець) та ДП «Укравтогаз» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №271-к/110-234-у, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався продати, а Покупець прийняти і оплатити запасні частини і матеріали - Продукцію відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 № 530 «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та пункту 1.2 статуту ПАТ «Укртрансгаз», останнє є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків Дочірньої компанії «Укртрансгаз».

Згідно Специфікації (додаток № 1 до Договору), підписаної сторонами Продавець зобов'язався продати товар на загальну суму 3740 грн.

На виконання договору позивачем було передано відповідачу товар у кількості , визначеної Специфікацією на суму 3740 грн., що підтверджується накладними-вимогами від 13.10.2010 №01/10-2019, № 12/10-2002, №13/10-2027.

Даний товар був прийнятий відповідачем. Претензій по кількості, асортименту та якості вказаного товару відповідачем висловлено не було. Зворотного матеріали справи не містять. Даний факт представниками сторін у судовому засіданні не оспорювався.

Згідно з пунктом 3.5 Договору покупець здійснює 100% оплату вартості продукції протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором щодо оплати поставленого товару.

Відповідно до наданих позивачем актів звірки взаємних розрахунків між РВУ «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз» станом на 30.06.2012, 30.09.2012 та 31.12.2012 у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість розмірі 1091584,19 грн. Згідно наданої позивачем довідки станом на 02.03.2015 року вказана заборгованість є непогашеною та включає в себе, в тому числі заборгованість відповідача за договором №271-к/110-234-у від 13.10.2010.

Вказані акти звірки від імені РВУ «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» підписані головним бухгалтером останнього Погребною М.А.

Відповідач, не заперечуючи щодо наявності непогашеної заборгованості за Договором, просить суд відмовити у позові за пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Відповідно до положень статті 256, частини 4 статті 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а її перебіг за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

За встановлених судом обставин, перебіг позовної давності за Договором розпочався з 19.10.2010.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 статті 264 ЦК України).

Позивач зазначив, що підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками сторін згаданих актів звірки є саме тими діями, які свідчать про визнання боргу відповідачем, у зв'язку з чим перебіг позовної давності переривався.

Однак, відповідач зауважив, що вказані акти підписані головними бухгалтерами сторін, які не є уповноваженими особами, а тому, на думку відповідача, перебіг позовної давності не переривався.

Втім, суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на те, що відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на головного бухгалтера (особу, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства) покладено здійснення, зокрема, таких функцій як організація контролю за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій та забезпечення перевірки стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Згідно з пунктом 4 Посадової інструкції головного бухгалтера регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДК «Укравтогаз» головним завданням головного бухгалтера є організація та забезпечення ведення бухгалтерського обліку в Управлінні. А відповідно до пункту 5.2 цієї Посадової інструкції головний бухгалтер має право в межах своєї компетенції підписувати та візувати документи.

Таким чином, відповідач уповноважив головного бухгалтера на ведення бухгалтерського обліку та, зокрема, на підписання актів звірки. А отже вчинення таких дій бухгалтером відповідача у господарських (цивільних) правовідносинах розцінюється як вчинення дій уповноваженим представником юридичної особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ведення бухгалтерського обліку підприємства покладається саме на головного бухгалтера, яким зі сторони відповідача, зокрема, були підписані акти звірки станом на 30.06.2012, 30.09.2012 та 31.12.2012, і який і є тією уповноваженою особою, дії якої свідчать про визнання відповідачем боргу та переривання перебігу позовної давності, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності переривався відповідно 30.06.2012, 30.09.2012 та 31.12.2012.

Крім того, суд зазначає, що вказані акти звірки підписані в межах трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, враховуючи положення частини 3 статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності для захисту позивачем своїх порушених прав розпочався заново з 31.12.2012. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в межах загального строку позовної давності.

Враховуючи те, що відповідачем визнано суму заборгованості за договором, позовні вимоги в частині стягнення 3740 грн. основної заборгованості за договором поставки підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.231 К України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 230 та частиною 6 статті 232 ГК України пеня за цим Кодексом визнається штрафною санкцією, нарахування якої, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На підставі ст..231 ГК України позивачем нараховано пеню за період з 01.01.2011 по 29.06.2011 (180 днів) в розмірі 673,20 грн. та штраф в розмірі 7% від простроченої суми, що становить 261,80 грн.

Разом з тим, враховуючи, що за умовами договору відповідач повинен був оплатити поставлений товар на протязі 5 днів після його отримання, тобто до 19.10.2012, за порушення строків оплати отриманого товару підлягає стягненню пеня, в межах суми пені, заявленої позивачем, за період з 19.10.2010 по 17.04.2011 (180 днів) в розмірі 673,20 грн., а також штраф в розмірі 261,80 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 підлягають стягненню нараховані позивачем інфляційні втрати в розмірі 307,94 грн. та 336, 91 грн. 3% річних згідно розрахунків позивача.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2; ідентифікаційний код 36265925) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 3740 (три тисячi сімсот сорок) грн. заборгованості за договором, 673 (шістсот сімдесят три) грн. 20 коп. пені, 261 (двісті шістдесят одну) грн. 80 коп. штрафу, 336 (триста тридцять шість) грн. 91 коп. трьох відсотків річних, 307 (триста сім) грн. 94 коп. інфляційних втрат та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко