УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.07.2015Справа № 910/16777/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Безуглої Наталії Петрівни, м. Харків

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Безугла Наталія Петрівна, 01.07.2015 року звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 22.06.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про зобов'язання вчинити дії.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення в порядку вимог, передбачених ст.63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до приписів ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що сплачується на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73 080,00 грн.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1218,00 грн.).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 1218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв майнового характеру в господарському суді становить не менше 1827,00 грн. та не більше 73 080,00 грн., немайнового характеру - 1218,00 грн.

Одночасно, в п. 2.2 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що позовні заяви про стягнення грошей чи витребування майна мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 вищевказаного Закону.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 23.03.2015 року, прийнятій за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 12.11.2014 року у справі №910/9232/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Актівсервіс» до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», який, посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і «Про банки і банківську діяльність», зазначив, що зобов'язальні правовідносини щодо перерахування грошових коштів з банківського рахунку носять майново-грошовий характер.

З тексту позовної заяви б/н від 22.06.2015 року вбачається, що позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про зобов'язання вчинити дії, а саме списати на підставі платіжного доручення № 1 від 22.06.2015 року грошові кошти в розмірі 112 762,28 грн. В якості доказу сплати судового збору додано квитанцію № 26 від 22.06.2015 року, відповідно до якої судовий збір сплачено в розмірі 1218,00 грн. як за немайнову вимогу.

Проте, відповідно до доданих документів суд вбачає, що позивач просить зобов'язати відповідача здійснити списання грошових коштів у сумі 112 762,28 грн., а тому позивач мав сплатити судовий збір як за майнову вимогу в розмірі 2% від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 2255,25 грн.

Отже, позивачем сплачено судовий збір в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством, що зумовлює повернення позовної заяви в порядку, передбаченому п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Таким чином, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущеного порушення.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 44, 38, 57, п. 4 ч.1 ст. 63, ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву б/н від 22.06.2015 року Фізичної особи-підприємця Безуглої Наталії Петрівни до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити дії з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Фізичній особі-підприємцю Безуглій Наталії Петрівні, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя О.С. Комарова