КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа№ 10/5026/1472/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Волошиній З.В.

та представників:

від ліквідатора: Олексієнко Н.В. (посвідчення від 17.04.2013 № 765);

від ТОВ "Ніссан Мотор Україна": Панченко Р.М. (дов. від 05.02.2015);

Терновий В.Л. (дов. від 05.02.2015);

від Регіонального Фонду підтримки підприємства по Черкаській області: Тищенко Ю.П. (дов. від 05.01.2015);

від інших кредиторів: не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Ніссан Мотор Україна"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.04.2015

у справі № 10/5026/1472/2012 (суддя Боровик С.С.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Ніссан Мотор Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс 2000"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 у справі № 10/5026/1472/2012 у задоволенні скарги від 06.03.2015 ТОВ "Ніссан Мотор Україна" на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Ніссан Мотор Україна" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 та прийняти нове рішення, яким припинити повноваження арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ "ЄВРОСЕРВІС 2000" Олексенко Надії Вікторівни; здійснити перехід до загальних судових процедур, а саме, на стадію розпорядження майном боржника; призначити розпорядника майном боржника ТОВ "ЄВРОСЕРВІС 2000" арбітражного керуючого із застосуванням автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права, з огляду на те, що судом при її винесенні не взято до уваги відповідні твердження скаржника, які були зазначені ним як підстави припинення повноважень ліквідатора.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 у даній справі прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ "Ніссан Мотор Україна" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 у даній справі та призначено розгляд вказаної апеляційної скарги на 29.04.2015.

28.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Регіонального фонду підтримки підприємства по Черкаській області надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

29.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Регіонального фонду підтримки підприємства по Черкаській області надійшло клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

29.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшли клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги та про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 було продовжено строк вирішення спору у даній справі та розгляд її відкладено на 20.05.2015.

18.05.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Регіонального фонду підтримки підприємства по Черкаській області надійшли: клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу.

18.05.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 було продовжено строк вирішення спору у даній справі та розгляд її відкладено на 03.06.2015.

У зв'язку з перебуванням судді Сотникова С.В. у відпустці, за розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 10/5026/1472/2012 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Шипко В.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 було відкладено розгляд апеляційної скарги на 17.06.2015.

15.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

17.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про скасування ухвали господарського суду Черкаської області від 12.09.2014 у справі № 10/5026/1472/2012 та пояснення по даній справі.

У зв'язку з перебуванням судді Шипко В.В. на навчанні, за розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 10/5026/1472/2012 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Представники апелянта в судовому засіданні 17.06.2015 апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, ліквідатор та представник кредитора - Регіонального Фонду підтримки підприємства по Черкаській області, що прибули у судове засідання, не визнали апеляційну скаргу і просили її відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Судова колегія у судовому засіданні 17.06.2015, дослідивши клопотання апелянта про скасування ухвали господарського суду Черкаської області від 12.09.2014 у справі № 10/5026/1472/2012 відхиляє його, з огляду на те, що нормами ГПК України чітко передбачений порядок подачі апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції і такої процедури, як подача клопотання про скасування ухвали суду першої інстанції у вже існуючому апеляційному провадженні при розгляді апеляційної скарги на іншу оскаржувану ухвалу положеннями ГПК України не передбачено. При цьому судова колегія звертає увагу апелянта на обов'язковість дотримання положень ст. 93, 94, 97 ГПК України у разі оскарження судових рішень суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2012 господарський суд Черкаської області, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніссан Мотор Україна", згідно з ст. 52 Закону, порушив провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс 2000" як такого, що відсутній.

09.10.2012 суд першої інстанції прийняв постанову про визнання боржника банкрутом та відкрив процедуру його ліквідації. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гончарова А.О.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.08.2014 припинено повноваження ліквідатора у справі Гончарова А.О., ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Олексенко Н.В., зобов'язано арбітражного керуючого Гончарова А.О. протягом трьох днів передати ліквідатору банкрута - арбітражному керуючому Олексенко Н.В. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута - ТОВ "Євросервіс 2000".

10.03.2015 до суду першої інстанції надійшла скарга ТОВ "Ніссан Мотор Україна" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В., за якою скаржник просив припинити повноваження арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ "ЄВРОСЕРВІС 2000" Олексенко Надії Вікторівни; здійснити перехід до загальних судових процедур, а саме на стадію розпорядження майном боржника; призначити розпорядника майном боржника ТОВ "ЄВРОСЕРВІС 2000" арбітражного керуючого із застосуванням Автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство.

В обґрунтування скарги представник ТОВ "Ніссан Мотор Україна" посилався на неправомірні дії ліквідатора, які полягають у тому, що ліквідатор діє всупереч інтересам боржника та кредиторів, своїми діями (бездіяльністю) затягує процедуру банкрутства боржника, не подає клопотання про перехід до загальної процедури всупереч вимог Закону.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаної скарги ТОВ "Ніссан Мотор Україна".

З даними судовими рішенням апелянт не погодився.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що ліквідатор неналежно виконував обов'язки, покладені на нього господарським судом, натомість вказані скаржником доводи судом першої інстанції проігноровано, на його думку.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції встановив, що арбітражним керуючим Олексенко Н.В. вживалися всі необхідні заходи, спрямовані на належне виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову в задоволенні скарги, зазначив, що досліджуючи матеріали справи, встановив відсутність підстав для припинення повноважень ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Олексенко Н.В. та не вбачає підстав для переходу до загальних судових процедур, за безпідставністю та необґрунтованістю доводів, викладених у скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями апелянта про неналежне виконання арбітражним керуючим Олексенко Н.В. обов'язків ліквідатора у даній справі стосовно тих обставин, що зазначені скаржником у вищевказаній скарзі, поданої до суду першої інстанції.

Так, твердження апелянта стосовно того, що ліквідатор боржника з незрозумілих причин відмовлялась прийняти від бувшого ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Гончарова А.О. всі наявні у нього документи, спростовується матеріалами справи, а саме: акт приймання-передачі печатки та штампу ТОВ "Євросервіс 2000" від 24.11.2014, підписаний між Гончаровим А.О. та Олексенко Н.В. (а.с. 165, т. 4); заява про кримінальне правопорушення від 07.11.2014 № 01-21/121 щодо зобов'язання Гончарова А.О. передати ліквідатору Олексенко Н.В. документи, що стосуються банкрута (а.с. 159, т. 4); висновок про проведення перевірки начальником Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області від 20.11.2014 (а.с. 160, т. 4); заява про перегляд висновку про проведення перевірки від 20.11.2014, подана до начальника Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області від 12.12.20014 № 01-21/121; клопотання арбітражного керуючого Гончарова А.О. від 28.01.2015 про долучення до матеріалів справи всіх наявних у нього документів щодо банкрута (а.с. 45, т. 2 - а.с. 121, т. 4).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно бездіяльності ліквідатора Олексенко Н.В. щодо отримання відповідних документів від бувшого ліквідатора банкрута Гончарова А.О.

Доводи апелянта стосовно того, що ліквідатор всупереч Закону не здійснила жодних заходів щодо повернення в ліквідаційну масу незаконно реалізованих автомобілів марки Nissan (перелічених у скарзі), також відхиляється судовою колегією за безпідставністю, з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься лист-відповідь на запит ліквідатора Олексенко Н.В. від 26.11.2014 № 13/14-883, в якому Управління Державтоінспекції при УМВС України в Черкаській області зазначає про те, що станом на 25.11.2014 за банкрутом відповідні транспортні засоби серед зареєстрованих не значаться.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт зазначав про те, що вказані автомобілі марки Nissan були передані банкруту апелянтом на підставі договорів, за якими банкрут набув праві власності на них, натомість у скарзі на дії ліквідатора вказував на те, що реалізація банкрутом даних автомобілів була здійснена незаконно, оскільки у нього були відсутні оригінали вантажно-митної декларації на автомобілі, які банкруту від апелянта не були передані. Пояснити у судовому засіданні апеляційної інстанції, чи можливо було банкруту реалізувати дані автомобілі кінцевому споживачу без вантажно-митних декларацій на автомобілі, представник апелянта не зміг, наявність права власності банкрута на відповідні автомобілі апелянт суду не довів, докази належної реєстрації за банкрутом права власності на відповідні автомобілі за вказаними договорами апелянтом суду не надані.

Відповідно до п. 8 „Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 зазначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, крім іншого вважається, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери

Як зазначив сам апелянт, поставка автомобілів банкруту здійснювалась ним без надання банкруту вантажно-митних декларацій на ці автомобілі, що матеріалами справи не спростовано.

Твердження апелянта стосовно того, що ліквідатор в порушення ст. 30 Закону не звітував перед комітетом кредиторів, є безпідставними, оскільки до матеріалів справи були подані звіти ліквідатора. Доказів того, що апелянт звертався до ліквідатора про надання йому інформації про фінансове становище банкрута або ж надання йому звіту про діяльність ліквідатора, матеріали справи не містять.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, ліквідатором складено реєстр вимог кредиторів на суму 4 954 918,71 грн., проведена інвентаризація майна, сформований перелік майна ліквідаційної маси, оцінена доцільність переходу до загальних судових процедур у даній справі, враховано неможливість відновлення платоспроможності боржника, неможливість задоволення всіх вимог кредиторів та ін.

За цих обставин, судова колегія дійшла висновку, що арбітражний керуючий Олексенко Н.В. належним чином виконує свої обов'язки, у суду першої інстанції були відсутні підстави для припинення повноважень арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ "ЄВРОСЕРВІС 2000" Олексенко Н.В. та призначення нового ліквідатора за результатом дослідження доводів, викладених у скарзі ТОВ "Ніссан Мотор Україна".

Стосовно ж клопотання ТОВ "Ніссан Мотор Україна" в скарзі на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В. про здійснення переходу до загальних судових процедур, а саме на стадію розпорядження майном боржника, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 52 Закону за клопотанням ліквідатора у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд може винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом.

Отже, здійснення судом переходу до загальної процедури банкрутства у разі виявлення майна боржника можливе лише на підставі поданого ліквідатором до суду клопотання. Оскільки такого клопотання саме від ліквідатора до суду не надходило, суд першої інстанції при вирішенні цього питання правильно застосував норми матеріального права, відхиливши клопотання, подане кредитором у справі (апелянтом) з цього приводу.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 07.10.2014 у справі № 5004/1534/12.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що справу було порушено за ст. 52 Закону, яка не передбачає створення комітету кредиторів. Як було зазначено вище, ліквідатор відповідно до вказаної норми Закону, мав одноособово вирішувати питання щодо доцільності переходу до загальних судових процедур у даній справі, що і було ним здійснено. Правомірності рішення ліквідатора з цього приводу не спростовано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції. Враховуючи вищевикладене, легітимність комітету кредиторів не впливає на оцінку діяльності ліквідатора у вирішенні нею питання щодо подання до суду клопотання про перехід до загальних судових поцедур у даному випадку; при цьому суд враховує і той факт, що до подання скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Ніссан Мотор Україна" не зверталось з відповідними заявами чи клопотаннями з цього приводу ні до суду, ні до ліквідатора. Стосовно ж подальшої процедури ліквідації у даній справі, враховуючи факт виявлення ліквідатором майна боржника, ліквідатор повинен враховувати рішення лише легітимного комітету кредиторів щодо відповідних питань, у тому числі, що стосуються продажу майна. При вирішенні таких питань суду та ліквідатору потрібно дослідити легітимність комітету кредиторів, рішення якого будуть враховуватись судом чи ліквідатором відповідно.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що доводи, заявлені апелянтом у скарзі про припинення повноважень ліквідатора боржника арбітражного керуючого Олексенко Н.В., повністю спростовується наявними матеріалами справи, а дії ліквідатора при здійсненні покладених на неї обов'язків були такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому у суду першої інстанції відсутні були підстави для задоволення вказаної скарги на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні скарги на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що інші доводи апелянта, які не були заявлені до суду першої інстанції при розгляді скарги на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В., як то не вірно складений реєстр ліквідатором та/або інше, не дослідувались судовою колегією, оскільки суд апеляційної інстанції обмежувався переглядом лише тих доводів, які викладені були у самій скарзі на дії арбітражного керуючого ліквідатора Олексенко Н.В. та були розглянуті судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 у справі № 10/5026/1472/2012. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Ніссан Мотор Україна" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 у справі № 10/5026/1472/2012 - без змін.

2. Матеріали справи № 10/5026/1472/2012 повернути до господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 22.06.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко