номер провадження справи 24/192/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 Справа № 24/25-908/5753/14

м. Запоріжжя

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 31301827)

до відповідача: Публічного акціонерне товариство "Концерн Стирол" (юридична адреса: 84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, буд. 10, поштова адреса: 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, буд.72, ідентифікаційний код 05761614, електронна адреса: )

за участю прокуратури Донецької області (юридична адреса: 83015, м. Донецьк, вул. ім. Генерала Антонова, буд. 2, адреса знаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Леніна, буд. 29-6)

про стягнення 1 441 938 919 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: Ткаченко Р.Ю., довіреність № 51/10 від 19.09.2014р.

від відповідача: не прибув

від прокурора: Тронь Г.М., посвідчення № 013451 від 03.12.2012р.

СУТЬ СПОРУ:

15.12.2014р. до господарського суду Запорізької області звернулася Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення з відповідача 1 113 602 256, 53 грн., з яких: 934 521 527, 38 грн. основного боргу за поставлений природний газ на підставі договору від 27.12.2010р. № 06/10-2891, а також 76 750 888, 70 грн. пені, 24 499 384, 13 грн. інфляції та 77 830 456, 32 грн. 3% річних.

Ухвалою від 15.12.2014р. судом порушено провадження у справі № 24/25-908/5753/14, присвоєно провадженню номер 24/192/14, справу призначено до розгляду на 02.02.2015р.

Ухвалою від 03.02.2015р. відмовлено ПАТ "Концерн Стирол" у прийнятті зустрічної позовної заяви від 02.02.2015р. № 18/02-15 про визнання з 14.04.2014р. припиненими зобов'язання у зв'язку з неможливістю їх виконання за договором від 27.12.2010р. № 06/10-2891 на поставку природного газу, що укладений між сторонами.

Ухвалою від 10.02.2015р. провадження у справі зупинено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, у зв'язку з надходженням від ПАТ "Концерн Стирол" апеляційної скарги.

Ухвалою від 24.03.2015р. провадження у справі поновлено з 24.03.2015р. Розгляд справи призначити на 27.04.2015р.

Станом на 30.03.2015р. прокуратура Донецької області повідомила про вступ у справу (письмове повідомлення № 05/2-87 вих.-15 від 19.03.2015р.).

В судовому засідання 27.04.2015р. позивачем надана заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 934 521 527, 38 грн. основного боргу, 76 750 888, 70 грн. пені, 396 438 952, 03 грн. інфляції та 34 227 550, 90 грн. 3% річних. Заява подана відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та прийнята судом.

Оскільки від ПАТ "Концерн Стирол" надійшла касаційної скарги, ухвалою від 27.04.2015р. провадження у справі № 24/25-908/5753/14 зупинено до повернення на адресу господарського суду Запорізької області.

Ухвалою від 25.05.2015р. провадження у справі поновлено з 09.06.2015р. Розгляд справи призначити на 09.06.2015р.

Станом на 09.06.2015р. від відповідача надійшла письмова заява № 56/06-15 про призначення колегіального розгляду справи. Розглянувши дане клопотання відповідача суд не знайшов достатніх правових підстав для його задоволення.

Також, відповідачем подане письмове клопотання про передачу справи № 24/25-908/5753/14 за місцем її територіальної підсудності. Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи № 24/25-908/5753/14 за місцем її територіальної підсудності до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 09.06.2015р. розгляд справи відкладений на 16.09.2015р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 16.06.2015р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позові з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та зазначив, що 27.12.2010р. між сторонами укладено договір поставки природного газу № 06/10-2891, згідно якого позивач зобов'язався передати відповідачу протягом січня - березня 2011 року природний газ, а ПАТ «Концерн Стирол» повинно прийняти та оплатити поставлений природний газ. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, передавши відповідачу природний газ на загальну суму 1 158 521 527,38 грн., що підтверджується актами прийому - передачі природного газу. Однак відповідач розрахувався за поставлений природний газ частково в сумі 224 000 000, 00 грн. Отже, сума основного боргу відповідача перед ДК «Газ України» становить 934 521 527, 38 грн. За прострочку платежу відповідачу нараховано пеня в розмірі 76 750 888, 70 грн., а саме: за період з 06.02.2011р. по 06.08.2011р. в сумі 17 480 158, 30 грн., за період з 06.03.2011р. по 06.09.2011р. - 28 403 736, 26 грн., за період з 06.04.2011р. по 06.10.2011р. - 30 866 994, 14 грн. Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України, відповідачу нараховано інфляційні витрати в сумі 396 438 952, 03 грн., а саме: за період лютий - березень 2011 року - 14 219 647, 33 грн. та за період березень 2014 року - березень 2015р. - 382 219 304, 70 грн. та 3% річних розмірі 34 227 550, 90 грн., у т.ч.: за період з 06.02.2011р. по 26.04.2011р. - 4 111 660, 16 грн. та з 27.03.2014р. по 24.04.2015р. - 30 115 890, 74 грн. Просить суд на підставі ст. ст. 193, 216, 217, 264, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 550-552, 611, 625, 712 Цивільного Кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 16.06.2015р. не прибув. В своїх поясненнях від 20.04.2015р. № 45/04-15 відповідач вказує, що ставить під сумнів тлумачення умов договору № 06/10-2891 поставки природного газу від 27.12.2010р., які стосуються порядку обчислення строків позовної давності та нарахування штрафних санкцій, а саме вважає їх невідповідними вимогам ст. 260 ГК України з наступних підстав. Відповідно до п. 7.3.1 Договору, у разі порушення Покупцем умов п. 4.1. Договору, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 9.3 Договору, сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі по стягненню неустойки, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Неустойка нараховується протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом. Відповідач вважає, що п. 9.3. Договору № 06/10-2891 від 27.12.2010р. суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки сторонам за договором надається право змінити лише строк, протягом якого управлена сторона може нараховувати штрафні санкції, тоді як момент виникнення права на нарахування відповідних штрафних санкцій є незмінним та пов'язується законом з днем, коли зобов'язання мало бути виконане, що, відповідно, кореспондується з положенням ст. ст. 260, 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності за вказаними вимогами з урахуванням імперативу встановленого ч. 2 ст. 260 ЦК України. В такому випадку п. 9.3. Договору порушує порядок обчислення позовної давності за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) на прострочену суму, оскільки, у разі застосування вказаного пункту договору, строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки починає свій перебіг не з моменту прострочення платежу, а з дати, що визначається шляхом зворотного відліку шести місяців від дати звернення Постачальником з позовом (претензією), що не відповідає положенням ч. 2 ст. 260 ЦК України. Таким чином, початок строку нарахування пені та її сума, що здійснено на підставі п. 9.3. Договору № 06/10-2891 від 27.12.2010р. не відповідає вимогам діючого законодавства України, а саме положення ч. 2 ст. 260 ЦК України, що підтверджується судовою практикою - постановами Вищого Господарського Суду від 02.11,2011 року по справі № 17/034-11 та постановою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 04.12.2012 року по справі № 3-56гс12. Просить суд в позові відмовити.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору. Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2010р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Постачальник) і ВАТ «Концерн Стирол» (Покупець) укладено договір № 06/10-2891 поставки природного газу з додатками та додатковими угодами, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві імпортний природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2. цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Згідно п. 1.2. договору, Постачальник передає Покупцю в період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 1 848 000 куб. м., в тому чисті по місяцях. За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов (t-20 град. За Цельсієм Р = 760 мм. рт.ст.).

Сторони домовились відповідно до встановленого порядку оперативно змінювати обсяги поставки газу в зв'язку з непередбаченими обставинами (аварії трубопроводів, стихійного лиха) (п. 1.3.).

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 2187, 20 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф па транспортування природного газу магістральними трубопроводами 104, 90 три., крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2 425, 84 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 2 911, 01 грн.

Загальна вартість цього Договору складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 3.1.1.)

Згідно п. 3.2. договору сторони домовились, що ціна за 1000 кубічних метрів газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом. У разі зміни уповноваженим державним органом граничної ціни на газ та/або тарифів сторонами в обов'язковому порядку застосовується нова ціна на газ та/або тарифи.

Пунктом 4.1. договору сторони узгодили, що оплат за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться Покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі по 34% від вартості запланованих місячних обсягів проводяться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 33% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15 числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ з урахуванням вартості транспортування територією України здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк поставки газу з 1 січня 2011року по 31 грудня 2011 року включно (п. 5.1.).

Розділом 6 договору визначено, що Покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ (п. 6.1., 6.1.1.). Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку газу у строки, встановлені цим договором (п. 6.3., 6.3.1.).

Згідно п. 10.1., цей Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та скріплення печатками Сторін, поширює дію па відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2011 року і діє у частіші поставки газу до 31 грудня 2011 року включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Розділом 2 додатку № 1 до договору поставки природного газу № 06/10-2891 від 27.12.201р. передбачено, що обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених па підставі показів комерційного вузла обліку газу Покупця, з урахуванням п. 1.5.1 цього Додатку (п. 2.1.). Обсяг газу, визначений згідно з п. 2.1 цього Додатку, є підставою для визначення обсягу газу, переданого за Диткором у пунктах приймання- передачі. ІІриймання-передача газу, поставленого Постачальником Покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт прийманпя-поредачі газу складається на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газотранспортним підприємством та Покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого Постачальником. Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, Покупець зобов'язується надати Постачальнику для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою Покупця і погоджені газотранспортним підприємством. технічних актів приймапня-передачі газу (п. 2.2.). У разі відмови Покупця від надання та/або підписання 3-стороннього акта приймання-передачі газу, фактично переданим вважається обсяг газу, зазначений в наданому Постачальнику газотранспортним підприємством реєстрі фактично про транспортних обсягів газу. (п. 2.3.).

30.10.2010р. Дочірня компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Постачальник) і Відкрите акціонерне товариство «Концерн Стирол» (Покупець) уклали додаткову угоду № 1 до договору № 06/10-2891 поставки природного газу, згідно якої пункт 3.1. викладено в наступній редакції:

« 3.1. Ціна з 1 січня 2011 року за 1000 куб.м, природного газу становить 2 282, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%;

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 194,90 грн., крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб.м, природного газу - 2 522,54 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 3 027,05 грн.

У зв'язку з тим, що Відкрите акціонерне товариство «Концерн Стирол» було перейменовано (відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства») у Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол», 01.02.2011р. сторони уклали додаткову угоду № 2, якою по тексту договору слова «Відкрите акціонерне товариство «Концерн Стирол» замінено словами «Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол».

Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 06/10-2891 від 27.12.2010р. Постачальник передав, а відповідач прийняв протягом січня - березня 2011 року природний газ, на загальну суму 1 158 521 527, 38 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами прийому - передачі природного газу, а саме: від 31.01.2011р. на суму 396 634 190, 26 грн., від 28.02.2011р. на суму 364 075 782, 61 грн. та від 31.03.2011р. на суму 397 811 554, 51 грн.

Проте, відповідач у порушення умов договору лише частково розрахувався за отриманий природний газ в сумі 224 000 000, 00 грн., у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 934 521 527, 38 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Договір № 06/10-2891, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки, особливості укладення, зміни та виконання якого врегульовані у ст. 712 Цивільного кодексу України та загальними положеннями статей Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини, що виникають на підставі договору купівлі-продажу

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов'язання відповідача оплатити поставлений природний газ не припинено.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за умовами Договору № 06/10-2891 від 27.12.2010р. зобов'язання та вимоги чинного законодавства, у зв'язку із чим за ним рахується заборгованість в сумі 934 521 527, 38 грн.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем суми основного боргу у розмірі 934 521 527, 38 грн. і останнім вказана заборгованість не оспорюється, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 934 521 527, 38 грн. основного боргу за договором поставки природного газу № 06/10-2891 від 27.12.2010р. підлягає задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати в сумі 396 438 952, 03 грн., а саме: за період лютий - березень 2011 року - 14 219 647, 33 грн. та за період березень 2014 року - березень 2015р. - 382 219 304, 70 грн. та 3% річних розмірі 34 227 550, 90 грн., у т.ч.: за період з 06.02.2011р. по 26.04.2011р. - 4 111 660, 16 грн. та з 27.03.2014р. по 24.04.2015р. - 30 115 890, 74 грн.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У п. 3.2 постанови Пленуму роз'яснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наданого розрахунку індексу інфляції вбачається, що позивач правильно визначив початок нарахування інфляційних втрат (виходити з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений). Тому, вимоги в частині стягнення 396 438 952, 03 грн. інфляції, у тому числі: за період лютий - березень 2011 року в сумі 14 219 647, 33 грн. та за період березень 2014 року - березень 2015р. в розмірі 382 219 304, 70 грн. підлягають задоволенню.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що переказ вважається завершеним із моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, день фактичної сплати суми боргу не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Перевіривши розрахунки 3% річних, судом встановлено, що позивач врахував ці приписи законодавства та роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача 3% річних розмірі 34 227 550, 90 грн., з яких.: за період з 06.02.2011р. по 26.04.2011р. - 4 111 660, 16 грн. та з 27.03.2014р. по 24.04.2015р. - 30 115 890, 74 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пені в розмірі 76 750 888, 70 грн., а саме: за період з 06.02.2011р. по 06.08.2011р. в сумі 17 480 158, 30 грн., за період з 06.03.2011р. по 06.09.2011р. - 28 403 736, 26 грн. та за період з 06.04.2011р. по 06.10.2011р. - 30 866 994, 14 грн.

Згідно з пунктом 9.3 договору поставки природного газу № 06/10-2891 від 27.12.2010р., строк позовної давності за цим договором, в тому числі щодо стягнення неустойки, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Неустойка нараховується протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлений ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ГК України, при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Визначення поняття позовної давності міститься в ст. 256 ЦК України, в якій зазначено, що це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог ч. 2 ст. 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відтак, частиною 6 ст. 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Отже, положення пункту 9.3 договору № 06/10-2891 від 27.12.2010 р., в якому сторони фактично змінили порядок обчислення позовної давності за вимогами про стягнення пені за прострочену суму, оскільки встановили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки починає свій перебіг не з моменту прострочення платежу, а з дати, що визначається шляхом зворотнього відрахунку шести місяців від дати звернення виконавця з позовом, суперечать вимогам ч. 2 ст. 260, ст. 261 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанови від 04.12.2012 р. у справі № 17/034-11 (№ 3-56гс12) та від 11.12.2012 р. у справі № 10/065-11 (№ 3-62гс12).

Вимоги щодо стягнення пені в сумі 76 750 888, 70 грн. позивач обґрунтовує п. 7.3.1. договору поставки природного газу, який передбачає, що у разі порушення Покупцем умов п. 4.1 цього Договору Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.96 встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судами встановлено, що розрахунок пені на загальну суму 76 750 888, 70 грн. є обґрунтованим, арифметично вірним, у зв'язку з чим вимоги в цій частині задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" (84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, буд. 10; 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, буд. 72, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) - основний борг за поставлений природний газ в сумі 934 521 527 (дев'ятсот тридцять чотири мільйони п'ятсот двадцять одна тисяча п'ятсот двадцять сім) грн. 38 коп., пеню в розмірі 76 750 888 (сімдесят шість мільйонів сімсот п'ятдесят тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп., інфляції в розмірі 396 438 952 (триста дев'яносто шість мільйонів чотириста тридцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 03 коп., 3% річних в сумі 34 227 550 (тридцять чотири мільйони двісті двадцять сім тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 90 коп. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 22.06.2015р.