ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"15" червня 2015 р. Справа № 911/1431/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз", м. Боярка, Києво-Святошинський р-н

про стягнення 8 767 675,19 грн.

Суддя Щоткін О.В.

За участю представників:

позивач -Бернацька О.В. предст. дов. №14-102 від 18.04.2014;

відповідач - Богдан С.В. начальник ДП "Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства".

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) до Дочірнього підприємства "Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (відповідач) про стягнення 8 767 675,19 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2184/11 від 30.09.2011.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ДП "Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" зобов'язань за договором № 14/2184/11 купівлі-продажу природного газу в частині своєчасного проведення розрахунку за переданий у власність відповідача природний газ, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 6 093 353,21 грн. основного боргу, 915 347,44 грн. 3% річних та 1 758 974,54 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2015 у справі №911/1431/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 18.05.2015.

18.05.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечував, оскільки на думку відповідача строк виконання зобов'язань зі сплати 6 093 353,21 грн. вартості природного газу, отриманого на виконання договору №14/2184/11 від 30.09.2011 на даний час не настав.

Також, відповідач стверджує, що позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних. Зазначений відзив прийнятий судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2015 строк розгляду справи №911/1431/15 було продовжено, в порядку ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 15.06.2015 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання повноважного представника позивача.

15.06.2015 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача, які були озвучені представником позивача у судовому засіданні та залучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2015 позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.06.2015 проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

30.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) та дочірнім підприємством «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Київоблгаз» (Покупець) було укладено договір №14/2184/11 на купівлю-продаж природного газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у IVкварталі 2011 року та у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється після відшкодування різниці в тарифах споживачам Покупця.

На виконання п.2.1 Договору позивач поставив, а відповідач прийняв у період з жовтня 2011р. по серпень 2012р. природний газ на загальну суму 37 059 220,29грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- згідно акту від 31.10.2011 у жовтні 2011 року поставлено 354,468 тис. куб. м. газу на суму 445 189,29грн.;

- згідно акту від 30.11.2011 у листопаді 2011р. поставлено газу 4 331,489 тис. куб м. на суму 5 440 074,86грн.;

- згідно акту від 31.12.2011 у грудні 2011 року поставлено газу 4 682,270 тис. куб м. на суму 5 880633,51грн.;

- згідно акту від 31.01.2012р. у січні 2012 р. було поставлено 5425,657 тис. куб. м. газу на суму 6 834 489,18грн.;

- згідно акту від 29.02.2012р. у лютому 2012 р. було поставлено 6 128,222тис. куб. м. газу на суму 7 719 482,99 грн.;

-згідно акту від 31.03.2012р. у березні 2012 р. було поставлено 4360,803тис. куб. м. газу на суму 5 493 133,99 грн.;

згідно акту від 30.04.2012р. у квітні 2012р. було поставлено 1871,453 тис. куб. м. газу на суму 2 357 396,58 грн.;

- згідно акту від 31.05.2012р. у травні 2012 р. було поставлено 729,697 тис. куб. м. газу на суму 919 170,94 грн.;

- згідно акту від 30.06.2012р. у червні 2012 р. було поставлено 638,118тис. куб. м. газу на суму 803 812,43 грн.;

- згідно акту від 31.07.2012р. у липні 2012 р. було поставлено 329,915 тис. куб. м. газу на суму 415 581,09 грн.

- згідно акту від 31.08.2012р. у серпні 2012 р. було поставлено 595,601 тис.куб.м. на суму 750 255,43грн.

10.12.2012 року Покупцем на адресу Продавця було направлено Заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог №1873 відповідно до якої було припинено зобов'язання відповідача перед позивачем за договором №14/2184/11 на суму 13 242 580,02грн.

Як стверджує позивач, станом на 16.02.2015р. сума основного боргу складала 6 093 353,21 грн.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що в заяві №1873 йдеться лише про припинення зобов'язань за договором у розмірі 15 507 468,69 грн., з яких 13 342 580,02 грн. за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р. № 14/2184/11 та 2 164 888,67 грн. за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р. № 14/2214/11, шляхом зарахування зустрічних зобов'язань позивача перед відповідачем на аналогічну суму заборгованості за договорами про відступлення права вимоги.

Щодо залишку заборгованості в сумі 6 093 353,21 грн. за Договором № 14/2184/11, яку позивач просить стягнути з відповідача, в даній заяві не йдеться.

Крім того, відповідач стверджує, що позивачем не надані будь-які документи, які би вказували на те, що споживачам відповідача відшкодовано різницю в тарифах та є підстава вважати, що момент остаточного розрахунку за Договором настав. Також від позивача на адресу відповідача не надходило жодної вимоги щодо необхідності сплати даної заборгованості.

З даного приводу суд зазначає, що заявляючи заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та проводячи це зарахування, відповідач своїми діями підтвердив, що строк виконання зобов'язання настав, а у договорі сторони не погоджували умови щодо пред'явлення вимоги про виконання боржником своїх обов'язків за договором.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано заявив вимогу про виконання зобов'язань по оплаті отриманого природного газу, строк виконання якого настав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач доказів оплати заборгованості не надав, а також те, що строк виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу настав, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 6 093 353,21 грн. в повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань з оплати природного газу за жовтень-грудень 2011 року та січень-серпень 2012 року позивачем також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 915 347,44 грн. 3% річних та 7 758 974,54 грн. інфляційних втрат за період з 01.11.2011 року по 16.02.2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач просив застосувати до позовної вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних позовну давність, у зв'язку з тим, що на його думку, позивачем було пропущено строк звернення до суду з даною вимогою.

З приводу даних заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. (п. 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що позивачем позовну заяву про стягнення суми 3% річних, інфляційних втрат від 24.03.2015 року №14/2-307 подано 02.04.2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на поштовому конверті, у якому до господарського суду Київської області надійшла позовна заява №14/2-307 з доданими документами.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних за період з 01.11.2011 року по 02.04.2012 року.

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, судом встановлено, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню частково, а саме за період з 03.04.2012 року по 16.02.2015 року: 3% річних у сумі 864 972,97 грн. та інфляційні у сумі 1 713 880,02 грн.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягає до стягнення 6 093 353,21 грн. основного боргу, 864 972,97 грн. 3% річних та 1 713 880,02 грн. інфляційних. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, 17, код 19412538) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) - 6 093 353 (шість мільйонів дев'яносто три тисячі триста п'ятдесят три) грн. 21 коп. основного боргу, 864 972 (вісімсот шістдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. 97 коп. 3% річних, 1 713 880 (один мільйон сімсот тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 02 коп. інфляційних втрат та 72 284 (сімдесят дві тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 25 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 26.06.2015р.

Суддя О.В. Щоткін