РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/10687/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Інженірінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК Класик»про стягнення 99134,65 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Шкромида В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ТОВ «Спец-Інженіринг» звернулось до суду з позовом до ТОВ «ПБК Класик» про стягнення заборгованості за договором поставки № 10/06/14 від 10.06.2014 в розмірі 99134,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.06.2014 між сторонами було укладено договір поставки №10/06/14, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних: №СН-0610-02 від 10.06.2014 на суму 143390,51 грн. та №СН-0807-01 від 07.08.2014 на суму 82814,15 грн., всього на суму 226204,66 грн.

Відповідач, отриманий товар оплатив частково, на суму 127070,01 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 99134,65 грн., яку просить стягнути позивач.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що між сторонами було укладено вказаний договір поставки, відповідно до умов якого відповідачу на підставі видаткових накладних поставлено товар, який позивачем було оплачено лише частково. Просив стягнути вказану заборгованість. При цьому зазначив, що примірник договору позивача втрачено, проте відповідач, частково сплативши заборгованість вказав у призначенні платежу оплату товару за спірними видатковими накладними, визнавши таким чином факт укладення договору та поставку товару.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що ТОВ «Спец-Інженірінг» було поставлено ТОВ «ПБК Класик» товар - плити гранітні, відповідно до видаткових накладних №СН-0610-02 від 10.06.2014 на суму 143390,51 грн та №СН-0807-01 від 07.08.2014 на суму 82814,15 грн. Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін, скріплені печатками товариств та містять посилання на замовлення по договору №10/06/14 від 10.06.2014.

Відповідачем вказаний товар прийнято та частково оплачено, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою за особовим рахунком №7300 з 01.07.2014 по 31.07.2014, згідно якої 09.07.2014 ТОВ «ПБК Класик» оплатило плиту гранітну згідно рахунку №0610-02 від 10.06.2014 на суму 127070,01 грн.

Таким чином несплаченою залишилась поставлена продукція на суму (226204,66-127070,01) 99134,65 грн.

Частиною 1 ст.692 ЦК України визначено що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи те, що сторони підписали належним чином складені видаткові накладні, якими зафіксовано факт здійснення господарської операції, зокрема отримання відповідачем товару, а також те, що відповідачем сплатою частини заборгованості по вказаним накладним визнано факт отримання ним товару, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за поставлений але неоплачений товар в розмірі 99134,65 грн.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК Класик» (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 50, оф.502; ідентифікаційний код 37027342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Інженірінг» (03680, м. Київ, вул. пров. Бородянський, буд. 3, оф.13; ідентифікаційний код 36872467) заборгованість за поставлений товар в сумі 99134 (дев'яносто дев'ять тисяч сто тридцять чотири) грн. 65 коп. та 1982 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко