ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 року Справа № 904/1198/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Прокопенко А.Є, ОСОБА_1

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

За участю прокурора Каюк М.С. посв. № 001456 від 27.08.12 року.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 8 від 07.04.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року у справі № 904/1198/15

за позовом Прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

до публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ", м. Кривий Ріг

про стягнення 877 380,19грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року у справі № 904/1198/15 ( суддя Соловйова А.Є. ) позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 780 690 грн. 75 коп. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 27 473 грн. 29 коп. - пені, 3 147 грн. 76 коп. - 3% річних, 66 068 грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 17 547 грн. 60 коп. - судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвали ти нове рішення яким відмовити позивачу в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушив п.2 ст. 601 ЦК України, а саме що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Також судом не надано належної оцінки доказів на підставі яких були стягнуті пеня, інфляція та 3% річних, у таблицях розрахунку пені та 3% річних позивач тільки вказує суми нарахувань, не пояснюючи механізм розрахунку та необгрунтовує період нарахування та розмір % пені. Що стосується нарахування суми боргу з урахуванням індексу інфляції, позивач не надає відомостей та не обґрунтовує розмір індексу інфляції, незрозуміло вказує період нарахування боргу з урахуванням індексу інфляції.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" надано заперечення на апеляційну скаргу в якому зазначено, що даний випадок є винятковим і до нього не можна застосовувати норми п. 2 ст. 601 ЦК України, відтак судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

У судовому засіданні 22.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

14.09.2011 комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі-Постачальник) та публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" (далі-Споживач) уклали Договір №1204 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання (далі-Договір). (а.с. 11-13)

Відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобовязався відпускати Споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а Споживач сплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені Договором.

Постачальник відпускає Споживачеві теплову енергію на обєкти, вказані в таблиці №2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з 01.09.2011 по 01.09.2012 (див. Таблиця №1, №2, та акт межі розподілу, як невідємні частини Договору). Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії Договору.

Пунктом. 3.1 Договору визначено, що оплату за відпущену теплову енергію проводиться Споживачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку Постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або частково обмежити подачу теплової енергії.

Згідно з пунктом 3.4 Договору, Споживач здійснює передплату в грошовій формі, в розмірі планового місячного споживання в термін до 20 числа кожного місяця.

В 3.5 Договору сторони погодили, що у разі утворення заборгованості за надані послуги теплопостачання, Споживач не пізніше 10 днів з моменту отримання від Постачальника акту звірки, висилає його, належно оформленим, назад і вживає всіх заходів для погашення заборгованості.

За змістом п. 6.1 договір діє з 01.09.2011 по 01.09.2012 і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про розірвання Договору за один місяць і відсутності заборгованості Споживача перед Постачальником Договір може бути розірваний. При наявності заборгованості за Споживачем, нарахування за Договором припиняються, а Договір не розривається до повного погашення заборгованості.

Тарифи теплової енергії, передбачені Національною комісією регулювання електроенергетики України становлять:

- за період з 01.07.2014 по 30.11.2014 - за 1 Гкал 1294,704 грн. (з ПДВ);

- за період з 01.12.2014 по теперішній час - з 1 Гкал 1 555,38 грн. (з ПДВ) (а.с. 14).

Як вбачається з рахунків-фактур №1204 від 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, Відповідач спожив за період з 03.11.2014 по 16.03.2015 теплової енергії загальною вартістю 780 690 грн. 75 коп. з ПДВ. (а.с. 17,18,74,75,76)

Проте Відповідач оплату за спожиту теплову енергію в строки, визначені п.3.4. Договору не здійснив. Таким чином сума заборгованості Відповідача перед Позивачем-2 складає 780 690 грн. 75 коп.

Для урегулювання питання щодо погашення боргу, відповідач 11.02.2015р. направив КПТМ "Криворіжтепломережа" заяву та акт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності зі ст. 601 ЦК України на суму 20 032,91 грн.

До прийняття господарським судом рішення у справі, Прокурор подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги збільшено до 877 380,19 грн., в зв'язку зі збільшенням періоду, за який стягується пеня, та перерахунком розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат. (а.с 66-67)

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 629 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, закону, інших правових актів, а за відсутності таких вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Матеріалами справи доведено наявність боргу, правомірність нарахування позивачем пені, 3%річних та інфляційні за весь час прострочення.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання з оплати спожитої теплової енергії Відповідачем належним чином не виконано.

З огляду на встановлені обставини, судова колегія вважає, що суд правомірно задовольнив позов в частині стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 780 690,75 грн., 3% річних у сумі 3 147,76 грн. за загальний період нарахування з 20.12.14р. по 14.04.15р. та інфляційні втрати в сумі 66 068,39 грн. за загальний період нарахування з січня 2015 року по березень 2015 року включно, пені за загальний період прострочення з 20.02.15р. по 14.04.15р. у сумі 27 473,29 грн. (а.с. 72-73)

Посилання апелянта на наявність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог є безпідставним, з огляду на наступне.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має борг перед відповідачем за послуги з передачі електричної енергії на підставі договору № 431 від 21.12.2005р. Оскільки, позивач у добровільному порядку не сплатив борг відповідач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення боргу з позивача. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.14р., у справі № 904/2241/14, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.14р. позов був задоволений та стягнуто суму боргу у розмірі 12 972,80 грн. Рішення набрало законної сили у зв'язку з чим господарським судом було видано наказ про стягнення боргу., на підставі якого відкрито виконавче провадження. Крім того, відповідач стверджував, що позивач має перед ним заборгованість у сумі 7060,11грн за надані послуги за період з січня 2014р. по січень 2015р. на загальну суму 20032,91 грн.. (а.с.38-40)

11.02.2015р. за № 167/08 відповідач направив позивачу лист у якому відповідно до ст.601 ЦК України запропонував провести зарахування зустрічних однорідних вимог, додавши до цього листа акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 1.02.2015р. у двох примірниках.

Як вбачається акт зарахування зустрічних однорідних вимог викладений у формі двосторонньої угоди, п.5 якої передбачено, що керуючись ст.601 ЦК України, сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобовязаннями зазначеними у п.1.та.п2 цього акту і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть припиненими зобовязання відповідача перед позивачем на суму 20032,91, а зобовязання позивача перед відповідачем вважатимуться припиненими частково, залишкова заборгованість відповідача перед позивачем буде становити 452082,04 грн.

Тобто, припинення зобовязань зарахуванням було повязано відповідачем не з листом від 11.02.2015р. як одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог, а з підписанням позивачем акту зарахування, який є додатком до цього листа. Зарахування за згодою сторін (двосторонній правочин) не суперечить ст.601 ЦК України. Позивач не підписав акт зарахування від 1.02.2015р. на умовах у ньому зазначених, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що зобовязання заліком не були частково припинені.

Також не знаходять свого підтвердження посилання апелянта на необґрунтованість заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат з огляду на відсутність пояснень щодо механізму здійснення нарахувань. Вказані доводи спростовуються наявним в матеріалах справи розрахунком позовних вимог (а.с. 73) з якого вбачаються періоди нарахувань, коефіцієнти розрахунку, які перевірені судом та виконані Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" вірно.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року у справі №904/1198/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 30.06.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя А.Є. Прокопенко

Суддя Г.К. Дмитренко