ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р. Справа № 923/554/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська будівельна компанія" м. Херсон

про стягнення 1 434 392 грн. 69 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа Литовський І.С., довір. від 26.12.2014 р.

від відповідача - уповноважена особа Корсун Р.А., довір. від 02.04.2015 р.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач по справі) звернулося з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська будівельна компанія" (відповідач) 815 634 грн. 27 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 37 387,37 грн. заборгованості по штрафним санкціям за понаддоговірне споживання, 38636 грн. 36 коп. заборгованості за реактивну електроенергію, 27361 грн. 41 коп. пені по активній електроенергії, 1308 грн. 01 коп. пені по реактивній електроенергії, 21747 грн. 25 коп. інфляційних витрат по активній електроенергії, 971 грн. 30 коп. інфляційних витрат по реактивній електроенергії, 1792 грн. 92 коп. 3% річних по активній електроенергії, 82 грн. 69 коп. 3% річних по реактивній електроенергії.

Від представника позивача 02.06.2015 р. у порядку ст. 22 ГПК України було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 1 091 333 грн. 59 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 37 387,37 грн. заборгованості по штрафним санкціям за понаддоговірне споживання, 54430 грн. 12 коп. заборгованості за реактивну електроенергію, 89583 грн. 89 коп. пені по активній електроенергії, 4401 грн. 45 коп. пені по реактивній електроенергії, 144260 грн. 86 коп. інфляційних витрат по активній електроенергії, 7812 грн. 75 коп. інфляційних витрат по реактивній електроенергії, 4935 грн. 22 коп. 3% річних по активній електроенергії, 247 грн. 44оп. 3% річних по реактивній електроенергії. Оскільки заяви про зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству, не зачіпають інтересів інших осіб і не порушують охоронювані законом їх права, суд прийняв її до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Позивач позовні ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 612, 625 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, просив відмовити в задоволенні позову.

Справу розглянуто понад двохмісячний термін встановлений ст. 69 ГПК України, який ухвалою від 02.06.2015 року було продовжено на 15 днів.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Між відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" та закритим акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" 24.02.2006 року укладено договір про постачання електричної енергії № 3668 (далі Договір).

Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. №514-VI найменування відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" змінено на Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", що підтверджується копією статуту підприємства, в якому зазначено, що Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго".

Згідно умов п.2.2.2. договору, постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару.

Відповідно до п.2.3.3. договору, споживач зобов'язався оплачувати вартість електричної енергії згідно із додатком №2 до договору.

Графік знімання показань засобів обліку електричної енергії та порядок розрахунків визначені додатком №2 до договору.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації", відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх об'єктах (передбачених у додатку № 5 Договору), 24 числа у місяці з 31 днем, 22 числа у місяці з 29 днями, 23 числа у місяці з 30 днями та 21 числа у місяці з 28 днями, та згідно абз. 1, 2 п.3 додатку №2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Абзацом 8 п.1 додатку № 2 Договору передбачено, що рахунок відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме: протягом 5 операційних (банківських) днів з моменту отримання даного рахунку.

Згідно з п. 12 Додатку № 9 до Договору № 3668, за підсумками розрахункового періоду постачальник виписує споживачу рахунок на оплату послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії. Кошти за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії перераховуються споживачем на поточний рахунок енергопостачальника протягом 5 днів від дати вказаного рахунку.

Так, позивачем на підставі наданих відповідачем актів про обсяги спожитої споживачем електричної енергії, виставлено останньому рахунок № 3668 від 23.01.2015 р. за січень 2015 р. на суму 382 137 грн. 55 коп. в т.ч. ПДВ за спожиту активну електроенергію, 13451 грн. 11 коп. в т.ч. ПДВ за реактивну електроенергію, а також суми штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань по активній і реактивній електроенергії, № 3668 від 20.02.2015 р. за лютий 2015 р. на суму 636 371 грн. 07 коп. в т.ч. ПДВ за спожиту активну електроенергію, 26 293 грн. 10 коп. в т.ч. ПДВ за реактивну електроенергію, а також суми штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань по активній і реактивній електроенергії, № 3668 від 24.03.2015 р. за березень 2015 р. на суму 815 634 грн. 27 коп. в т.ч. ПДВ за спожиту активну електроенергію, 38 636 грн. 36 коп. в т.ч. ПДВ за реактивну електроенергію, 37 387 грн. 37 коп. - штрафні санкції за перевищення ліміту споживання електричної енергії в лютому місяці, а також суми штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань по активній і реактивній електроенергії, № 3668 від 23.04.2015 р. за квітень 2015 р. на суму 1314225 грн. 70 коп. з терміном оплати в 5 операційних днів (а.с. 38, 41, 44, 103).

Вказані рахунки були отримані представником відповідача особисто 23.01.2015 р., 20.02.2015 р., 24.03.2015 р., 23.04.2015 р. , однак в установлені Договором термін оплачені не були.

Таким діями відповідач порушував право позивача на отримання коштів за поставлену електроенергію.

Частиною 2 ст. 692 ЦКУ покладено на покупця обов'язок сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Крім порушення обсягу та строків оплати за спожиту протягом січня-квітня 2015 року електроенергію ТОВ "Таврійська будівельна компанія" також допустило перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії в лютому 2015 року.

П. 4.1 ПКЕЕ передбачено, що постачання електроенергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

Відповідно п. 5.1. Договору та п. 4.2. ПКЕЕ споживач до 15 листопада поточного року надає постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електроенергії в наступному році з їх помісячним розподілом. В разі ненадання зазначених відомостей у встановлений договором термін, розмір очікуваного споживання електроенергії на наступний рік установлюється постачальником електроенергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

Так, на виконання вимог ПКЕЕ, умов Договору сторони 24.02.2006 року узгодили та підписали Додаток № 1 до Договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії, який вступає в дію починаючи з 01.01.2012 року і вважається щорічно пролонгованим, якщо немає підстав для зміни обсягів відпуску електроенергії. Згідно вказаного додатку запланований відповідачем обсяг споживання електричної енергії в лютому місяці 2015 року становить 250 000 кВт* год.

Згідно Акту про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії від 20.02.2015 року за розрахунковий період лютий 2015 року відповідач спожив 284395 кВт*год. електричної енергії, що на 34395 кВт* год. більше обсягу, узгодженого сторонами на даний період (узгоджений обсяг споживання електричної енергії на лютий 2015 року становить - 250000 кВт*год).

Обсяги спожитої відповідачем електричної енергії в січні - квітні 2015 року також підтверджуються підписаними сторонами двосторонніми актами прийому-передачі електроенергії .

Ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини аналогічна норма закріплена в п.4 Додатку 2 до Договору).

Так, позивач надав відповідачеві рахунок № 3668 від 24.03.2015 р. у який включив двократну вартість спожитої електроенергії понад договірні обсяги, а саме6 37387 грн. 37 коп.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Таким чином, обов'язок зі сплати понад договірної величини споживання електричної енергії виник у відповідача з моменту отримання ним рахунку № 3668 від 24.03.2015 р. Проте, станом на момент подання цієї позовної заяви, рахунок так і залишився неоплаченими.

Таким чином, на сьогоднішній день за відповідачем рахується заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2015 року на загальну суму 37387 грн. 37 коп.

Крім несвоєчасної оплати понад договірного обсягу спожитої електричної енергії Відповідач протягом січня-квітня 2015 року також несвоєчасно оплачував активну та реактивну електроенергію, що призвело до утворення заборгованості за активу електричну енергію в сумі 1 091 333 грн. 59 коп. та за реактивну в сумі 54430 грн. 12 коп.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів погашення заявленої до стягнення суми за активу електричну енергію в розмірі 1 091 333 грн. 59 коп., за реактивну в розмірі 54430 грн. 12 коп. та 37387 грн. 37 коп. за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2015 року відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми за активу електричну енергію в розмірі 1 091 333 грн. 59 коп., за реактивну в розмірі 54430 грн. 12 коп. та 37387 грн. 37 коп. за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2015 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати спожитої активної електроенергії 4935 грн. 22 коп. 3% річних, 144260 грн. 86 коп. інфляційних втрат та за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати спожитої реактивної електроенергії 247 грн. 44 коп. 3% річних, 7812 грн. 75 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі "Ліга-Закон" перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 4935 грн. 22 коп. 3% річних, 144260 грн. 86 коп. інфляційних втрат по активній електроенергії та 247 грн. 44 коп. 3% річних, 7812 грн. 75 коп. інфляційних втрат по реактивній електроенергії відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у пункті 5 Додатку 2 до Договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу пеню за порушення виконання зобов'язань з оплати спожитої активної електроенергії в розмірі 89583 грн. 89 коп. та пеню за порушення виконання зобов'язань з оплати спожитої реактивної електроенергії в розмірі 4401 грн. 45 коп. за період з січня 2015 року по квітень 2015 року.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

Судом розглянуті та відхилені доводи відповідача щодо відсутності правових підстав нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки відповідно до ч.5 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Відповідно до статті 1 вказаного Закону поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи те, що борг виник в лютому 2015 р. у зв'язку із неповною сплатою рахунку за січень 2015 р., а справу про банкрутство ПАТ "ТБК" було порушено 24.12.2014 р., тому позивач є поточним кредитором, на вимоги якого не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Крім того, судом відхилені доводи відповідача стосовно того, що позивачем не враховані платежі від 19.02.2015 р. на суму 120000 грн., від 03.03.2015 р. на суму 145000 грн. та від 15.04.2015 р. на суму 110147 грн. 40 коп., оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме рахунками за лютий, березень 2015 р. та детальним розрахунком штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, зарахування платежу на суму 120000 грн. відображено в рахунку № 3668 від 20.02.2015 р. за лютий 2015 р. (а.с.41), зарахування платежу на суму 145000 грн. відображено в рахунку № 3668 від 24.03.2015 р. за березень 2015 р. (а.с. 44). Платіж на суму 110147 грн. 40 коп. відповідачем було здійснено 15.04.2015 р., тобто після спливу семи днів з дня порушення провадження у справі. Однак зарахування вищевказаного платежу на 110147 грн. 40 коп. відображено в рахунку № 3668 від 23.04.2015 р. за квітень 2015 р. (а.с. 103).

Судом також не приймаються до уваги твердження відповідача щодо відсутності доказів в обґрунтування позовних вимог та відсутності доказів направлення відповідачу копій актів прийому-передачі електроенергії за березень 2015 р., що також спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Так, в матеріалах справи наявні копії актів прийому-передачі спожитої електроенергії за січень та лютий 2015 р. (а.с. 40, 43) підписані в.о. ген. директором ПАТ "ТБК" Малооком О.В., які підтверджують вартість та об'єм спожитої електроенергії, які виставлені в рахунок за вказані місяці. Вартість та об'єм спожитої електроенергії за березень 2015 р. підтверджуються копіями актів про об'єм спожитої електроенергії за березень 2015 р. (а.с. 68-69), крім того в матеріалах справи наявна копія супровідного листа від 25.03.2015 р. про направлення споживачу рахунку за березень 2015 р., акту прийому-передачі електроенергії від 24.03.2015 р. за березень 2015 р. з відміткою про вручення споживачу 25.03.2015 р. (а.с. 66).

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 28687 грн. 85 коп. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон, вул.Адмірала Макарова, 203, р/р 2717, банк ХФ КБ Приватбанк, МФО 352479, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000 м.Херсон, вул. Пестеля, 5, ):

- на рахунок зі спеціальним режимом використання № 0852 в філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" № 10021, МФО 352457, код 05396638: 1 091 333 грн. 59 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 37 387,37 грн. заборгованості по штрафним санкціям за понаддоговірне споживання.

- на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ "Ощадбанк" у м. Херсоні, МФО 321767, код 05396638: 54430 грн. 12 коп. заборгованості за реактивну електроенергію, 89583 грн. 89 коп. пені по активній електроенергії, 4401 грн. 45 коп. пені по реактивній електроенергії, 144260 грн. 86 коп. інфляційних витрат по активній електроенергії, 7812 грн. 75 коп. інфляційних витрат по реактивній електроенергії, 4935 грн. 22 коп. 3% річних по активній електроенергії, 247 грн. 44оп. 3% річних по реактивній електроенергії та витрати по сплаті судового збору в розмірі 28687 грн. 85 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.06.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко