донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.06.2015 справа №908/256/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота Л.Ф.
суддівБойченко К.І., Стойка О.В.

від позивача:Пегза К.К.- представник за довіреністю №360 від 15.06.2015 р.
від відповідача:Мороз Є.О. - представник за довіреністю б/н від 25.12.2013 р.
При секретарі: Максимовій О.Ю.
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від11.03.2015 року
у справі№908/256/15-г (суддя Попова І.А.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя
до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя
про розірвання договору на користування електричною енергією
ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя про розірвання договору на користування електричною енергією, в якій просить прийняти позов до провадження; розірвати Договір на користування електричною енергією №1 від 10.01.2001 між відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»; стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» судові витрати за подання даного позову в сумі 1218 грн.

У судовому засідання 11.03.2015 р. позивачем надано уточнення позовних вимог.

Суд першої інстанції розглянув позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.15 р. у задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя було відмовлено.

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя з прийнятим рішенням не згодне, вказує на невідповідність висновків, викладених у рішенні господарського суду Запорізької області, обставинам справи, а також на невідповідність його нормам матеріального права України та порушенням норм процесуального права. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. скасувати; позовні вимоги задовольнити та розірвати Договір на користування електричною енергією №1 від 10.01.2001. укладений між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» та Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Позивач, Відкрите акціонерне товариство «Запоріжсталь» в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, посилаючись на вимоги ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надав відзив на апеляційну скаргу 02-48/330/15 від 12.06.2015 р. (копія) №02-48/426/15 від 17.06.2015 р. (оригінал), в якому просить апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року у справі №908/256/15-г залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією №1 від 10.01.2001 р.

Строк дії договору №1 узгоджено п.10, яким встановлено, що даний договір укладений на строк до 31.12.2001 р. та вступає в силу з моменту його підписання та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд. Договір діє в редакції додаткових угод, які неодноразово укладалися сторонами.

Відповідно до п.1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. №910) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають процесі продажу і купівлі продажу електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Як вбачається із матеріалів справи, Товариством «Запоріжжяобленерго» направлено лист №007/44/18107 від 13.10.2014 року на адресу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжсталь» щодо підтвердження наміру продовжити на 2015 рік договір про постачання електричної енергії №1/2010/170 від 10.01.2001 р. Відповідачем надано відповідь листом №33/2082534 від 17.10.2014 р., яким погоджено продовження дії договору №1/20/70 від 10.01.2001 р.

Листом №007/44/17850 від 28.11.2014 р. Товариство «Запоріжжяобленерго» звернулось до Товариства «Запоріжсталь» з пропозицією про розірвання договору на користування електричною енергією №1/20/70 від 10.01.2001 р., так як, на думку позивача, вказаний договір не відповідає діючим Правилам користування електричною енергією. Відповідач пропозицію розглянув, та вважає, що договір в редакції з урахуванням внесених змін та доповнень до нього відповідає вимогам Правил користування електричною енергією, в зв'язку з цим відсутня необхідність в його розірванні та укладанні нового договору, про що виклав у листі №11/2100187 від 19.12.2014 р., направленого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяобленерго».

При цьому, позовні вимоги, заявлені з посиланням на ст.ст. 651,652 Цивільного кодексу України, та обґрунтовані тим, що договір на користування електричною енергією, укладений у 2001 році, не відповідає типовому договору про постачання електричної енергії, який представлений позивачу.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 регулюються відносини щодо постачання електричної енергії.

Згідно положень п. 1.13 Правил укладання, внесення змін, подовження чи розірвання будь-якого із договорів здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Приписами ч.1 ст. 652 Цивільного кодексу України, з посилання на яку заявлено позов, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не впливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст.652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно з слідуючих умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 4 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому істотна зміна обставин повинна ускладнити виконання зобов'язань настільки, що це призведе до неможливості його виконання у зв'язку з такими обставинами.

Під зміною обставин розуміються ускладнення, що пов'язані з дійсними перешкодами виконання такого зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно вважає, що зміна законодавства, про яку зазначає позивач та яка дійсно має місце, не може вважатись такою істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України, з настанням яких виникли підстави для розірвання спірного Договору.

Тому, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Позивач, в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що 17.10.2005 р. в Правила користування електричною енергією внесено зміни, яким договір на користування електричною енергією від 10.01.2001 р. не відповідає.

Слід зазначити, що постановою НКРЕ від 17.10.2005 №910 внесено зміни до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 №28 та Правила викладено в новій редакції. При цьому, суб'єктам господарювання, на яких поширюється дія Правил, запропоновано протягом трьох років від дати набрання чинності цією постановою привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

Тобто, законодавцем надано можливість сторонам самостійно вирішити питання про заміну змісту договору у зв'язку із зміною законодавства та привести його зміст у відповідність до діючих норм законодавства. При цьому в постанові не вказано, що договори, які не будуть приведені у відповідність, втрачають чинність.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що доводи позивача про наявність підстав, передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України про розірвання спірного договору за рішенням суду є необґрунтованими.

Щодо обставин, викладених позивачем у заяві від 10.03.2015 р., про наявність підстав для розірвання договору відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, суд встановив наступне: відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом за приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Позивач, не заявляє про наявність допущення відповідачем істотних порушень умов договору. Також позивачем не надано доказів, у розумінні вимог ст. 33 та 36 Господарського процесуального кодексу України, за якими внаслідок настання певних обставин передбачено підстави для дострокового розірвання договору, та даний договір має бути розірваним у судовому порядку.

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» наполягає на розірванні договору у судовому порядку оскільки є суб'єктом природної монополії і не може припинити договір в односторонньому порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є суб'єктом природної монополії в розумінні статті 28 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про природні монополії» суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

За приписами Цивільного кодексу України, що серед підстав припинення договору можливо виділити такі, як розірвання договору за згодою сторін, розірвання договору за рішенням суду, у випадках встановлених договором або законом, та припинення договору внаслідок настання певного юридичного факту, встановленого законом або договором

За таких обставин, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з доводами суду першої інстанції, щодо необгрунтованності розірвання спірного договору №1 на користування електричною енергією від 10.01.2001 р., оскільки істотні зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору, позивачем не доведено, а доводи щодо неможливості припинення договору за певних обставин за наявності статусу природного монополіста суд вважає хибними.

Суд першої інстанції розглянув позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням уточнення позовних вимог, що не призвело до прийняття незаконного рішення.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. по справі №908/256/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя, - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті держаного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4-7, 33, 36, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року у справі №908/256/15-г залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року у справі №908/256/15-г - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр.5 прим:

1прим. - у справу;

1прим. - позивачу;

1 прим. - відповідачу;

1 прим.- ДАГС;

1 прим.- ГСЗО