ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2015 р.Справа № 5023/4681/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання - Васильева Л.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора Київського району м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"
до ТОВ АН "Рестріелт" м. Харків
про за участю сторін: стягнення 144 394,57грн.
прокурор - Горгуль Н.В.

позивача - Танчак Н.В.

відповідач - Голубовський І.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2012 року у справі № 5023/4681/12 позовні вимоги заступника прокурора Київського району м.Харкова задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт» на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 144 394,57 грн. основного боргу. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На примусове виконання рішення суду 13.03.2013 року видано наказ.

05.01.2015 року до господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт», в якій заявник просить суд визнати наказ № 5023/4681/12 від 13.03.2013 року, виданий на виконання рішення суду від 26.11.2012 року по справі № 5023/4681/12, таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві, підтримує, просить суд її задовольнити та визнати наказ господарського суду Харківської області № 5023/4681/12 від 13.03.2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Представник стягувача проти заяви заперечує та стверджує, що борг залишається не погашеним оскільки проведені платежі за період з жовтня 2012 року по лютий 2013 року не стосуються періоду , за який була стягнута заборгованість згідно рішення суду.

Прокурор проти заяви заперечує та просить суд відмовити в її задоволені.

Всі учасники судового процесу повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду заяви. Учасники процесу, що не з'явились в судове засідання про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на неявку стягувача (позивача), прокурора та Харківської міської ради в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України участь у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 3 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка боржника і стягувача не є перешкодою для розгляду заяви.

Оскільки неявка даних представників не є перешкодою для розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутністю представників стягувача, прокуратури та Харківської міської ради.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Боржник просить визнати наказ суду від 13.03.13р. у справі № 5023/4681/12 таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ним повністю виконано рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

В ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, а саме: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник, в обґрунтування поданої ним заяви, посилається на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі 643/8399/14-ц, яким встановлено факт повної сплати боржником заборгованості в розмірі 144 394,57грн. на користь КП «Харківські теплові мережі», а також на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року по справі 643/8399/14-ц, якою роз'яснено абзаци 2 та 3 сторінки 5 мотивувальної частини рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №643/8399/14-ц, які слід розуміти так, що судом в роз'яснюваному рішенні від 27.06.2014 року по справі №643/8399/14-ц встановлено наступні факти:

- факт повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт» () рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2012 у справі № 5023/4681/12;

- факт повного припинення належним виконанням обов'язку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт» () сплатити на користь КП «Харківські теплові мережі» 144 394,57 гривень боргу, стягнутого відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2012 у справі № 5023/4681/12.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 35 ГПК України, преюдиціальність рішення суду в іншій справі означає обов'язковість фактів встановлених в ньому при розгляді інших справ та неприпустимість повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж особами (постанови ВГСУ по справах №910/24099/13 від 08.07.2014 року, №910/8692/13 від 18.02.2014 року, № 5013/867/11 від 19.07.2012 року). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню знову, оскільки їх істинність вже встановлено в судовому акті, який відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України, і немає необхідності встановлювати їх знову. Отже, сутність преюдиції полягає в неприпустимості повторного дослідження судом одного й того ж самого питання стосовно одних й тих самих осіб, якщо це питання вже досліджено іншим судом, тобто неприпустимо піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який набрав законної сили. Зазначене цілком узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими, зокрема, закріплено право на справедливий судовий розгляд. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що ключовими принципами, які мають скеровувати тлумачення ст. 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя; при цьому право на справедливий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка виголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін, а одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003 р. та «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2004 р.). З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, суд наголошує на неприпустимості ігнорування судового акту, який набрав законної сили, при розгляді справи господарським судом на будь-якій стадії судового процесу, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Оскільки обов'язок сплати 144 394, 57 грн. основного боргу згідно наказу господарського суду Харківської області від 13.03.2013 року № 5023/4681/12 стосується Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт» та КП «Харківські теплові мережі», то встановлений Московським районним судом факт виконання зазначеного обов'язку не підлягає доказуванню по справі № 5023/4681/12, в якій учасниками є ці ж особи.

Отже, судом встановлено, що обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт» сплатити 144 394, 57 грн. боргу за поставлену теплову енергію відсутній у зв'язку з його припиненням, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 643/8399/14-ц та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року по справі 643/8399/14-ц.

Суд наголошує, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 643/8399/14-ц не є обставиною, на яку посилається заявник в розглядуваній справі, а постає як передбачений процесуальним законом спосіб фіксації факту, який має значення для вирішення справи як по суті (з винесенням рішення), так і на стадії виконавчого провадження (зокрема, в частині скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню тощо). Існування такого, що набрало законної сили, рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 643/8399/14-ц (з урахуванням ухвали Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року по справі 643/8399/14-ц) повністю звільняє заявника (ТОВ «АН «Рестріелт») від обов'язку подання господарському суду будь-яких доказів фактичного виконання обов'язку, на примусове виконання якого 13.03.2013 р. господарським судом Харківської області було видано наказ у справі № 5023/4681/12. Тому будь-які посилання на недоведеність факту сплати відповідного боргу заявником не можуть бути взяті судом до уваги під час розгляду заяви ТОВ «АН «Рестріелт» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Також та обставина, що рішення в розглядуваній справі було винесено 26.11.2012 р., а рішення Московського районного суду м. Харкова, на яке посилається заявник, було винесено 27.06.2014 р., не має жодного значення для оцінки відповідного рішення Московського районного суду м. Харкова як преюдиційного, адже преюдиція може виникнути на будь-якій стадії судового процесу, включаючи виконання судового рішення. Подана ТОВ «АН «Рестріелт» заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не ставить під сумнів рішення господарського суду про розглядуваній справі від 26.11.2012 р. й не спрямоване на позбавлення його законної сили, адже фактичне виконання відповідачем (боржником) свого обов'язку, до виконання якого його присуджено судом, може мати місце як до, так і після ухвалення судом відповідного рішення. Так само і положення ст. 117 Господарського процесуального кодексу України не вимагають, щоб обставини, за наявності яких наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, були наявні на момент винесення судом рішення, на виконання якого видається такий наказ, навпаки - відповідні обставини (зокрема, припинення відповідного обов'язку боржника) можуть настати й після видачі судом наказу (постанова Вищого господарського суду України від 02.04.2013 р. у справі № 5023/6117/11).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт» заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агентство нерухомості «Рестріелт» про визнання наказу господарського суду Харківської області від 13.03.2013 року по справі № 5023/4681/12 таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати наказ господарського суду Харківської області від 13.03.2013 року по справі № 5023/4681/12, виданий на виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2012 року по справі № 5023/4681/12 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2013 року у справі № 5023/4681/12, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт» () на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () 144 394,57 гривень основного боргу таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

Суддя Л.С. Лаврова