КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа№ 47/279

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Данилік Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н б/д (вх. №09-08.1/4477/15 від 29.04.2015 року) приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року

у справі № 47/279 (суддя - Мельник В.І.)

за позовом приватного акціонерного товариства «МТС Україна»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс»

про стягнення 10 000 000,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Гаєвська Т.А., довіреність №0038/15 від 05.01.2015 року

від відповідача: Кучма О.Л., довіреність №08-03-25/129-15 від 20.05.2015 року,

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

18.05.2010 року приватне акціонерне товариство «МТС Україна» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до закритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (нині, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.101, т.4), публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач у справі) про стягнення 10 000 000,00 грн. страхового відшкодування за договором страхування №809 від 30.03.2009 року (а.с. 3-7 том 1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на настання страхового випадку, передбаченого договором добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року, а саме на несплату товариством з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс» (третя особа у справі) платежів за продукцію МТС (стартові пакети та ваучери) за договором №27 від 01.02.2008 року, в результаті чого у відповідача у справі виник обов'язок виплатити на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 000 000,00 грн. Оскільки публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовило у виплаті приватному акціонерному товариству «МТС Україна» страхового відшкодування у сумі 10 000 000,00 грн, позивач звернувся з позовом до суду за захистом свого порушеного права.

За результатами нового розгляду справи №47/279, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (а.с. 117-121 том 4).

Приймаючи рішення місцевий господарський суд, посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 21.01.2015 року, якою справу №47/279 було направлено на новий розгляд, зазначив, що оскільки позивач у справі несвоєчасно повідомив публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про настання страхового випадку, останній правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 6.2. договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року, а тому підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування немає.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, приватне акціонерне товариство «МТС Україна», 17.04.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 136-141 том 4).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що умовами договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року не передбачено терміну для звернення до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, підставою відмови у виплаті страхового відшкодування страхова компанія не визначала порушення страховиком умов п. 6.2. договору страхування, тому посилання суду на таке порушення як на підставу відмови страховика є неправомірним, у зв'язку з чим позивач зазначає, що судом неповно досліджено дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, а тому вважає рішення Господарського суду міста Києва незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 року поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято до провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «МТС Україна» та призначено розгляд справи на 08.06.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року, враховуючи клопотання публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» №08-03-12/8366 від 08.06.2015 року (вх. №09-11/10134/15 від 08.06.2015 року) про відкладення розгляду справи та неявку у судове засідання представників третьої особи, розгляд справи було відкладено на 22.06.2015 року.

Представник апелянта в судовому засіданні 22.06.2015 року підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення місцевого господарського суду повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 22.06.2015 року представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у поданому суду відзиві на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс», третя особа у справі, не скористалось правом участі в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлене належним чином.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

01.02.2008 року між приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (продавець за договором, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс» (покупець за договором, третя особа у справі) був укладений договір №27 (а.с. 18-33 том 1), згідно п. 1.1 якого продавець постачає, а покупець приймає, оплачує та реалізує кінцевому споживачеві на території м. Київ та Київської області стартові пакети МТС, стартові пакети ДЖИНС, стартові пакети та ваучери ЕКОТЕЛ та єдині ваучери.

Умовами договору №27 сторони передбачили, що форма оплати за поставлену продукцію можуть бути наступними: одноразова 100% передплата; відстрочка оплати на термін до 15-ти календарних днів; відстрочка оплати на термін до 30-ти календарних днів. Вибір форми оплати товару належить виключно продавцю (п. 4.1 договору). Підставою для оплати товару є рахунок, який виставляється згідно заявки покупця. Рахунок на 100% передплату є дійсним протягом 3-х банківських днів з моменту його виписки. В разі, якщо продавець постачає покупцю партію продуктів на умовах відстрочки платежу, покупець зобов'язаний сплатити рахунок продавця не пізніше 15-го (для відстрочення платежу в 15 календарних днів) календарного дня та не пізніше 30-го (для відстрочення платежу в 30 календарних днів) календарного дня з моменту виписки продавцем рахунка на таку партію продуктів, якщо продавцем не була встановлена інша дата оплати. Дата виписки рахунка вказується безпосередньо в рахунку. Датою оплати рахунка є дата зарахування грошових коштів на рахунок продавця.(п. п. 4.2.-4.3. договору). Пунктом 5.1. договору №27 визначено, що покупець приймає та оплачує товар за ціною продавця, яка діє в момент виписки рахунка.

30.03.2009 року, з метою захисту майнових інтересів постачальника, які пов'язані із виконанням ТОВ «Лугана-Сервіс» договірних зобов'язань за договором №27 від 01.02.2008 року, між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (страховик за договором, відповідач у справі), товариством з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс» (страхувальник за договором, третя особа у справі) та приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (вигодонабувач за договором, позивач у справі) був укладений договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 (далі по тексту договір страхування, а.с. 11-16 том 1), предметом якого, згідно п. 1-2 договору страхування сторони визначили майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з його обов'язком відповідно до законодавства України відшкодувати третім особам пряму шкоду, за ненавмисне заподіяння якої несе відповідальність страхувальник. Застрахованою вважається цивільно-правова відповідальність страхувальника, пов'язана із виконанням нею застрахованої діяльності - виконання (повністю або частково) договірних зобов'язань страхувальника в межах положень, що стосуються своєчасної сплати страхувальником платежів на користь вигодонабувача, відповідно до договору №27 від 01.02.2009р.

Стаття 4 договору страхування встановлює, що дія договору починається в 00 годин 00 хвилин 03 квітня 2009 року та закінчується о 24 години 00 хвилин 02.04.2010 року. В будь-якому випадку договір набуває чинності з моменту зарахування загального страхового платежу, передбаченого пунктом 3.3. договору на розрахунковий рахунок страховика. Відповідальність страховика закінчується при виконанні страхувальником своїх зобов'язань в повному обсязі перед вигодонабувачем за договором №27, але не пізніше строку дії договору.

Договір добровільного страхування відповідальності №809 від 30.03.2009 року вступив в силу 03.04.2009 року, з моменту надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика у повному обсязі згідно платіжних доручень №756 від 03.04.2009року, №757 від 03.04.2009року, №758 від 03.04.2009рраку, що підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням страховика на адресу вигодонабувача від 13.04.2009 року №05-02-10/10357 (а.с. 17 том 1).

На виконання умов договору №27 позивач у період з 08.09.2009 року по 30.09.2009 року поставив покупцеві (третя особа у справі) продукцію згідно накладних від 08.09.2009р. №99215867, від 08.09.2009р. №99216014, від 08.09.2009р. №99216040, від 08.09.2009р. №99216050, від 08.09.2009р. №99216064, від 08.09.2009р. №99216076, від 08.09.2009р. №99216087, від 08.09.2009р. №99216186, від 29.09.2009р. №99298226, від 29.09.2009р. №99298231, від 30.09.2009р. №99300286, від 30.09.2009р. №99300306, від 30.09.2009р. №99300324, від 30.09.2009р. №99300376, який прийняв продукцію МТС на загальну суму 15 740 099,19 грн (а.с. 48-107 том 1).

Позивач виставив покупцеві рахунки на оплату поставленої продукції із встановленням строків з розстрочкою в 15 календарних днів або 30 календарних днів на вибір покупця з правом на отримання знижки у розмірі 1% в разі сплати коштів за товар в п'ятнадцятиденний строк.

Таким чином, за отриманий товар третя особа мала розрахуватися з позивачем у наступні граничні терміни відповідно: за накладними від 08.09.2009 року до 08.10.2009 року включно; за накладними від 29.09.2009 року до 29.10.2009 року включно; за накладними від 30.09.2009 року до 30.10.2009 року включно.

Покупець за договором поставки, страхувальник за договором страхування порушив зобов'язання за Договором поставки №27, не оплатив продукцію в терміни, встановлені договором поставки, у зв'язку з чим ПАТ «МТС Україна» зверталося до третьої особи з вимогою про сплату поставленого товару, на що покупець листом від 21.10.2009 №87, визнав наявність заборгованості перед позивачем за Договором поставки № 27, в сумі (станом на 21.10.2009) 15 712 769,48 грн, зазначив, що заборгованість виникла внаслідок неякісної роботи обслуговуючої банківської установи, гарантував виконання грошового зобов'язання за Договором поставки шляхом погашення заборгованості згідно з графіком (стор. 47, І том). Пізніше, листом б/н (стор. 46, І том) ТОВ «Лугана-Сервіс» повідомив постачальника, що грошові кошти на його поточному рахунку відсутні, ТОВ «Лугана-Сервіс» є неплатоспроможним.

Страховим випадком за договором страхування №809 від 30.03.2009 року є ризик невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань за договором №27, і, як наслідок, завдання матеріальних збитків вигодонабувачу внаслідок: банкрутства страхувальника, яке підтверджене таким, що вступило в законну силу рішенням господарського суду про визнання страхувальника банкрутом (підпункт 2.1.1. п. 2.1. Договору); неплатоспроможності страхувальника (підпункт 2.1.2. п. 2.1. Договору).

Страховий випадок вважається таким, що настав, якщо страхувальник не сплатив чи не виконав зобов'язання після останнього дня строку, визначеного в договорі №27, більш ніж 30 календарних днів (п. 2.2. договору страхування).

Відповідно до п. 3.1. договору страхування, страхова сума за цим договором є граничною сумою щодо сплати страховиком страхових відшкодувань. Страхова сума за цим договором становить 10 000 000,00 грн.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

У відповідності до приписів ст. ст. 988, 990 ЦК України, ст.ст.20,25 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором в межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору. Страхова виплата здійснюється відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншій особи, визначеної договором.

У зв'язку з тим, що ТОВ «Лугана-Сервіс» (покупець за договором № 27, страхувальник за договором страхування) не виконував грошове зобов'язання за договором поставки більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, позивач звернувся до страховика за договором страхування (відповідача у справі) із заявою від 25.11.2009 № FD-09-41922 про виплату страхового відшкодування. Дану заяву страховик отримав 07 грудня 2009 року під вхідним №11801, що підтверджується відбитком штампу страхової компанії на заяві.

Листом від 28.12.2009 року за №07-03/32358 (а.с. 38 том 1) відповідач на підставі підпункту 6.4.5. п. 6.4. договору добровільного страхування відповідальності витребував додаткові документи, які були надані позивачем листом від 11.01.2010 року № FD-10-42622/1 (а.с. 41-42 том 1).

Листом від 11.01.2010р. №09-01-05/57 страхова компанія повідомила позивача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування з посиланням на п. 8.12. договору добровільного страхування відповідальності, зазначивши, що у разі подання додаткових документів рішення щодо виплати страхового відшкодування може бути переглянуто (а.с.43, том 1).

На лист позивача від 19.01.2010р. № FD-10-42783 щодо уточнення причин відмови у виплаті страхового відшкодування страхова компанія «Оранта» повідомила, що відмовляє у виплаті страхового відшкодування на підставі підпунктів 8.12.4., 8.12.2., 8.12.1., 8.12.7., 8.12.6., п. 8.12. договору добровільного страхування відповідальності та на підставі п. 1, 2, 3 ст. 26 Закону України «Про страхування», а саме: у зв'язку з тим, що третя особа за участю позивача надала до страхової компанії неправдиві відомості про предмет страхування у вигляді ряду підроблених документів, а саме: Додаткової угоди №2 від 10.06.2009р. до договору страхування та повідомлення №05-02-06/16136 від 10.06.2009р., які направлені на суттєве збільшення страхової суми, і відповідно відповідальності відповідача.

При цьому, як вбачається з листа від 11.01.2010р. №09-01-05/57 та листа від 19.01.2010р. № FD-10-42783, відповідачем не заперечується факт настання страхового випадку, однак він вважає, що існують підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно підпунктів 8.12.4., 8.12.2., 8.12.1., 8.12.7., 8.12.6., п. 8.12. договору страхування №809 від 30.03.2009 року.

Так, п.п. 8.12.1., 8.12.2., 8.12.4 п. 8.12. договору добровільного страхування відповідальності №809 від 30.03.2009 року сторони передбачили, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: вчинення посадовою особою страхувальника або вигодонабувача умисного злочину, який привів до страхового випадку; навмисні дії страхувальника, вигодонабувача, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або вигодонабувача встановлюється відповідно до чинного законодавств України. Подання страхувальником або вигодонабувачем свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до умов п.п. 8.12.6. п. 8.12. договору добровільного страхування відповідальності підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є створення страхувальником (третьою особою у справі) та вигодонабувачем (позивачем у справі) перешкод страховикові у визнанні обставин, характеру та розміру збитків.

Відповідно до підпункту 8.12.7. п. 8.12. договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є ненадання страхувальником та вигодонабувачем запрошених страховиком документів, що підтверджують настання страхового випадку і розміри збитків.

Як вбачається із заяви про виплату страхового відшкодування від 25.11.2009 року №FD-09-41922 позивачем були подані страховій компанії наступні документи: копія договору №27 від 01.02.2008р.; копія листа ТОВ «Лагуна-Сервіс» №87 про визнання заборгованості станом на 21.10.2009р.; копії повідомлень про надходження грошових коштів за договором добровільного страхування відповідальності перед третіми особами; копії накладних; копії довіреностей; довідка від 24.11.2009р. №56-3-1-00/1257 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надходження коштів від контрагента ТОВ «Лугана-Сервіс»; Довідка від 25.11.2009р. № FD-09-2099 про розрахунки за договором №27; копія наказу №ЛС 771 від 29.04.2008р.; копія протоколу №9 від 28.03.2008р.; копія статуту; копія договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року та додаткової угоди, як передбачено п. 7 договору добровільного страхування відповідальності документи, а також листом від 11.01.2010р. № FD-10-42622/1 позивачем були надані інші витребувані страховою компанією документи, які підтверджували настання страхового випадку та розмір збитків.

Наведене спростовує доводи відповідача, про те, що позивач, не надавши документів, створив умови, які не дають змоги прийняти рішення щодо визнання події страховим випадком та перешкоджають у визнанні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з пунктами 1-3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідач, посилаючись на підроблення директором ТОВ «Лугана-Сервіс» повідомлення НАСК «Оранта» від 10.06.2009 року № 05-02-06/16136 та Додаткової угоди №2 від 10.06.2009 року до договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № 809 від 30.03.2009 року, стверджує про вчинення третьою особою навмисних дій, спрямованих на заволодіння майном та настання страхового випадку, що є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування.

Дійсно, Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.08.2013р. у кримінальній справі №1-730/11 (а.с. 26-43 том 3), визнано повідомлення НАСК «Оранта» від 10.06.2009 року № 05-02-06/16136 та Додаткову угоду №2 від 10.06.2009 року до договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № 809 від 30.03.2009 року підробними та визнано винним Сидорука Володимира Михайловича (генерального директора ТОВ «Лугана-Сервіс») у вчиненні злочинів , передбачених ч.5ст.191,ч.3 ст.212, ч.3 ст.27,ч.2 ст.366, ч.4 ст.358 КК України. Вироком встановлено, що Сидорук В.М. виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функцій, умисно, маючи намір заволодіти товарно-матеріальними цінностями Закритого акціонерного товариства «УМЗ» (нині Приватне акціонерне товариство «МТС Україна»), передав експерту по розрахункам із дилерами ПрАТ «МТС Україна» завідомо підроблені документи - повідомлення від 10 червня 2009 року №05-02-06/16136 про надходження страхового платежу та Додаткову угоду №2 до Договору страхування № 809 з проставленими реквізитами товариства «Лугана-Сервіс» та Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта». У подальшому, службові особи ПрАТ «МТС Україна», не усвідомлюючи злочинних намірів Сидорука В.М., помилково вважаючи, що цивільно-правова угода є правомірною, підписали Додаткову угоду від 10.06.2009р. № 2 до Договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009р., яка передбачала збільшення суми страхового відшкодування на 8 000 000,00 грн, та збільшили максимальну суму, на яку товариству «Лугана-Сервіс» надавалась відстрочка оплати поставленої партії продукції торгової марки «МТС» (кредитний ліміт) на 8 000 000,00 грн. Після збільшення кредитного ліміту, генеральний директор товариства «Лугана-Сервіс» Сидорук В.М. отримав від ПрАТ «МТС Україна» за умовами договору №27 поставки продукції та Додаткової угоди продукцію на загальну суму 5 236 744,73 грн., яку привласнив та розпорядився продукцією на зазначену суму за власним розсудом, заподіявши ПрАТ «МТС Україна» матеріальні збитки на загальну суму 5 236 744,73 грн.

З вироку також вбачається, що приватним акціонерним товариством «МТС Україна» пред'явлено до Сидорука В.М. цивільний позов про відшкодування шкоди в сумі 5 236 744,73 грн, який задоволено Подільським районним судом міста Києва частково в розмірі 3 961193,45 грн, оскільки завдана Сидоруком В.М. шкода на суму 1 275551,28 грн була відшкодована ПрАТ «МТС Україна» добровільно.

Отже, в кримінальній справі № 1-730/11, яка розглядалась Подільським районним судом міста Києва, досліджувалися правовідносини сторін даного судового процесу, які виникли виключно на підставі підробленої директором товариства «Лугана-Сервіс» Сидоруком В.М. Додаткової угоди від 10.06.2009р. № 2 до договору страхування, якою було збільшено кредитний ліміт на 8 000 000,00 грн, тобто предметом розгляду в кримінальній справі були первинні бухгалтерські документи та рахунки, які підтверджували факт поставки позивачем третій особі продукції МТС на підставі Договору поставки за рахунок збільшеного ліміту.

Натомість, цим же вироком суду не було встановлено умислу чи умисних дій, які були направлені на заволодіння майном вигодонабувача та настання страхового випадку за спірною сумою, що заявлена позивачем на підставі діючого договору страхування від 30.03.2009 року № 809 в межах граничної суми страхового відшкодування 10 000 000,00 грн.

Дійсність основного договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року, який є підставою позову, не оспорювалася сторонами, страховий платіж за даним договором сплачено страхувальником в повному обсязі та у строки, встановлені договором, що підтверджує його чинність. Встановлення підробною додаткову Угоду № 2 від 10.06.2009 року не звільняє сторони від виконання обов'язку за страховим договором від 30.03.2009 року.

Твердження відповідача, що настанню страхового випадку передували навмисні дії вигодонабувача не підтверджується матеріалами справи, оскільки за умовами договору вигодонабувач набуває права звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування після невиконання страхувальником обов'язку за договором поставки в цілому, а не по кожній відвантаженій партії продукції. Вигодонабувач, у встановлені договором строки, після несплати страхувальником останньої партії відвантаженої продукції, за настанням строку в який дане порушення за договором є страховим випадком, звернувся до відповідача - страховика за дійсним договором страхування, з вимогою про виплату страхового відшкодування в межах встановленого ліміту та граничної страхової суми, встановленої п.3.1 договору страхування 10 000 000,00грн. (без врахування збільшення даного ліміту за підробною додатковою угодою).

Колегія суддів звертає увагу, що дії, які були вчинені директором товариства з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс» Сидоруком В.М. і які були предметом розгляду у кримінальній справі не підпадають під дії, що визначені у п. п. 8.12.1, 8.12.2 і які можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки такі дії не стали причиною настання страхового випадку, як і не стали підставою неплатоспроможності ТОВ «Лугана-Сервіс».

Порушення ТОВ «Лугана-Сервіс» зобов'язання по оплаті вартості продукції за договором № 27, не пов'язана зі злочином, вчиненим директором ТОВ «Лугана-Сервіс» Сидоруком В.М., отже відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.п. 8.12.1., 8.12.2. договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009р. є необґрунтованою та безпідставною. Інших підстав відмови у виплаті страхового відшкодування страховик не зазначив, і лише у відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на п. 6.2. договору страхування, вказує на несвоєчасне без поважних причин повідомлення страховика про страхову подію, як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 6.1. договору добровільного страхування страхувальник або вигодонабувач зобов'язаний в разі несплати рахунків більше 5 робочих днів після настання терміну їх сплати повідомити страховика або його представника про такі обставини на електронну адресу або по телефону.

В даному пункті договору, сторони передбачили обов'язок ТОВ «Лугана-Сервіс» (страхувальника) та ПрАТ «МТС Україна» (вигодонабувача) у випадку несплати більше 5 робочих днів товариством з обмеженою відповідальністю «Лугана-Сервіс» рахунків, повідомити про таку несплату страховика - ПАТ «НАСК «Оранта». Тобто, даним пунктом договору сторони передбачили інформування страховика не про страховий випадок, який згідно п. 2.2. договору наступає лише через тридцять днів несплати, а лише про несплату третьою особою рахунків більше, ніж на п'ять днів після настання строку їх оплати.

Разом з цим, дослідивши умови договору добровільного страхування, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що сторонами взагалі не визначений строк, протягом якого страхувальник чи вигодонабувач зобов'язаний повідомити страховика - відповідача у справі, про настання страхового випадку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 989 ЦК України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Разом з цим, для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому. Сам лише факт порушення страхувальником визначеного договором порядку повідомлення про настання страхового випадку за наявності повідомлення страховика про настання такого випадку, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Тобто, у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Порушення страхувальником інших умов договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 08.01.2013 року № 5028/10/12/2012, у п. 2 Оглядовому листі Вищого господарського суду України від 14.01.2014 року №01-06/15/2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування» .

Таким чином, матеріалами справи та наявними доказами не підтверджено обставин, за наявності яких відповідач мав право відмовити у виплаті страхового відшкодування, а тому, враховуючи те, що настання страхового випадку підтверджено належними та допустимими доказами у справі, публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобов'язане здійснити виплату страхового відшкодування згідно умов договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №809 від 30.03.2009 року.

З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога приватного акціонерного товариства «МТС Україна» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 10 000 000,00 грн страхового відшкодування є правомірною, документально підтвердженою, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, керуючись ст.ст. 103, 104 ГПК України, дійшла до висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року та прийняття нового рішення про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за розгляд справи у місцевому господарському суді та в суді апеляційної інстанції покладаються на публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п.4 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року у справі №47/279 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року у справі №47/279 скасувати.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ) на користь приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп страхового відшкодування, 25 736 (двадцять п'ять тисяч сімсот тридцять шість) грн 00 коп в повернення судових витрат.»

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ) на користь приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) 36 540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови апеляційного суду.

6. Справу №47/279 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий