УХВАЛА

10.06.2015Справа № 5011-71/13110-2012

За скаргою Державного підприємства «Вугілля України»

на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 81/11 від 22.07.2011 р. в розмірі 401 888 875,13 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: Корецький І.Г., за довіреністю

від боржника (заявника): Андрусенко Ю.С., за довіреністю

від ДВС: Кузьменко О.С., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 81/11 від 22.07.2011 р. в розмірі 401 888 875,13 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.11.2012 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Вугілля України" на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість по кредиту в розмірі 390 000 000 грн. 00 коп., пеню за прострочення повернення кредиту в розмірі 8 950 819 грн. 67 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2 909 016 грн. 39 коп., пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 29 039 грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 380 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 р. рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2012 р. у справі № 5011-71/13110-2012 залишено без змін.

02.04.2013 р. господарським судом міста Києва було видано наказ на примусове виконання рішення у справі № 5011-71/13110-2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2013 р. постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 р. та рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2012 р. у справі № 5011-71/13110-2012 залишені без змін.

19.03.2015 р. представником Державного підприємства «Вугілля України» через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2015 р. Державному підприємству «Вугілля України» було поновлено строк на подання скарги на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, прийнято скаргу до розгляду та призначено розгляд скарги на 27.03.2015 р.

27.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником стягувача було подано відзив на скаргу ДП «Вугілля України».

У судове засідання 27.03.2015 р. представники стягувача та боржника (скаржника) з'явились.

У судове засідання 27.03.2015 р. представник ДВС з'явився та подав відзив на скаргу.

Враховуючи невиконання (боржником) скаржником вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2015 р. та необхідність витребування нових доказів, розгляд скарги було відкладено на 08.04.2015 р.

06.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником боржника (скаржника) було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником ДВС було подано клопотання про відкладення розгляду скарги.

08.04.2015 р. представником стягувача через відділ діловодства господарського суду міста Києва була подана заява про заміну Державної виконавчої служби України на її правонаступника - Міністерство юстиції України.

У судове засідання 08.04.2015 р. стягувач з'явився та подав клопотання про нездійснення фіксації судового процесу.

У судове засідання 08.04.2015 р. представники боржника (скаржника) та ДВС не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 08.04.2015 р. заяву представника стягувача про заміну Державної виконавчої служби України на її правонаступника - Міністерство юстиції України, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення.

Враховуючи те, що представник боржника (скаржника) в судове засідання 08.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням боржником (скаржником) вимог ухвал господарського суду міста Києва від 19.03.2015 р. та від 27.03.2015 р., розгляд скарги було відкладено на 13.05.2015 р.

Судове засідання 13.05.2015 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. розгляд скарги було призначено на 10.06.2015 р.

У судове засідання 10.06.2015 р. представник стягувача з'явився, надав свої усні пояснення по суті скарги, проти задоволення скарги заперечував.

Представник боржника (скаржника) у судове засідання 10.06.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті скарги, вимоги, викладені у скарзі, підтримав.

Представник виконавчої служби в судове засідання 10.06.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті скарги, проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши у судовому засіданні 10.06.2015 р. скаргу Державного підприємства «Вугілля України» на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було незаконно винесено постанови про накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на рахунках боржника відкритих у ПАТ «Банк Київська Русь», а саме на думку скаржника була накладено арешт на рахунок № 5001, який відповідно до тверджень скаржника, є рахунком для соціальних виплат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.07.2014 р. було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках № 5004 у ПАТ «Банк «Київська Русь» та № 9 в АТ «Фортуна-банк».

29.07.2014 р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках № 5002 та № у ПАТ «Банк «Київська Русь» та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику - Державному підприємству «Вугілля України».

Згідно з ч. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно з ч. 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

З наданої стягувачем копії довідки Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» № 6532/18-25651 від 13.10.2014 р. вбачається, що рахунок № 5001 не було накладено арешт, оскільки він підлягає арешту у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування», з наданих державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження також не вбачається накладення арешту на рахунок № 5001.

Скаржником також не надано суду жодного доказу на підтвердження накладення арешту на рахунок № 5001 ДП «Вугілля України», відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь».

З огляду на вищенаведене, у суду відсутні підстави вважати, що державним виконавцем були порушені приписи чинного законодавства України при винесенні постанов від 23.07.2014 р. та від 29.07.2014 р. про накладення арешту на кошти боржника в межах виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду міста Києва № 5011-71/13110-2012 від 02.04.2013 р.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на вищенаведене, у суду відсутні повноваження для скасування постанов відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.07.2014 р. та від 29.07.2014 р.

Також судом не встановлено порушень державним виконавцем норм чинного законодавства України при винесенні вищезазначених постанов.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Державного підприємства «Вугілля України» на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі № 5011-71/13110-2012 відхилити.

Суддя О.В. Нечай

о