ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" червня 2015 р.Справа № 916/2090/15

За позовом: Приватне підприємство фірма "МРІЯ-94";

До відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 773556,29 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Єршов Ю.В. по довіреності № 17 від 28.05.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 по довіреності №НАВ 921614 від 17.09.2014р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Приватне підприємство фірма "МРІЯ-94", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 773556,29 грн., а саме: основного боргу у розмірі 480000 грн., пені у розмірі 74985,20 грн., штраф у розмірі 55800грн., 3% річних у розмірі 4339,72грн., індекс інфляції у розмірі 158431,37грн. та судового збору.

Ухвалою суду від 25.05.2015 року порушено провадження у справі № 916/2090/15 за зазначеним позовом.

В судовому засіданні 24.06.2015 року представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 370000 грн., пені у розмірі 74985,20 грн., штраф у розмірі 55800грн., 3% річних у розмірі 4339,72грн., індекс інфляції у розмірі 158431,37грн. та судового збору.

Відповідач відзив на позов не надав, але позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог визнав в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.06.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

09.10.2014 року між Приватним підприємством фірма "МРІЯ-94" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 99 (далі - "Договір") відповідно до якого відповідачем був отриманий товар - полістирол марки 585 на загальну суму 558000грн., що підтверджується видатковою накладною №4 від 05.01.2015р., податковою накладною №4 від 05.01.2015р. та довіреністю №389/12 від 29.12.2014р..

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Покупець сплачує постачальнику кожну партію товару не пізніше 21 календарного дня з моменту поставки (п.5.2. договору).

Станом на момент розгляду справи відповідачем не сплачена заборгованість за поставлений товар в сумі 370 000грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 370000 грн., пені у розмірі 74985,20 грн., штраф у розмірі 55800грн., 3% річних у розмірі 4339,72грн., індекс інфляції у розмірі 158431,37грн. та судового збору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність поставки позивачем відповідачу товару, існування заборгованості по оплаті вартості отриманого товару, у зв'язку з чим позовна вимога щодо стягнення з відповідача вартості поставленого товару в сумі 370000 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 74985,20 грн. та штрафу в розмірі 55800грн.

Відповідно до ч.1 ст. 549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно п. 8.1. Договору за прострочку поставки або оплати по договору постачальник або покупець сплачують пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки.

За прострочку оплати більш ніж 20 днів по вказаному договору покупець додатково сплачує штраф в розміір 10% від суми поставленого товару (п. 8.2. договору)

В зв'язку з порушенням строків оплати, на підставі п.п. 8.1., 8.2. договору відповідачу позивачем на суму заборгованості нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 74985,20 грн. та штраф в розмірі 55800грн.

Наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та індекс інфляції від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем не належним чином виконані умови Договору щодо оплати виконаних робіт, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 4339,72 грн. та індекс інфляції в розмірі 158431,37грн.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 4339,72 грн. та індекс інфляції в розмірі 158431,37грн. які підлягають стягненню.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків сум заявлених до стягнення, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 370000 грн. - основного боргу, пені у розмірі 74985,20 грн., штраф у розмірі 55800грн., 3% річних у розмірі 4339,72грн., індекс інфляції у розмірі 158431,37грн., є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 13271,13 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65015, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства фірма "МРІЯ-94" (61121, м. Харків, вул. Тимурівців, 29-Б, ) 370000 грн. - основного боргу, пені у розмірі 74985,20 грн., штраф у розмірі 55800грн., 3% річних у розмірі 4339,72грн., індекс інфляції у розмірі 158431,37грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 13271,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 25 червня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов