ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокуСправа № 912/1302/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1302/15

за позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гарт", смт. Смоліне, Моловисківський район, Кіровоградська область

до відповідача: сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ватутінський", с. Березівка, Маловисківський район, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_1, смт. Смоліне, Маловисківський район, Кіровоградська область

про визнання права власності

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, посвідчення адвоката № 15 від 26.07.2013;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 08/12 від 15.06.15;

від третьої особи - ОСОБА_1, особисто.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Гарт" (надалі - СТОВ "Гарт") подано позов до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ватутінський" (надалі - СВК "Ватутінський") з вимогою визнати право власності на нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вул. Ватутіна, 31 "Г".

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями частини 1 ст. 344 Цивільного кодексу України та наявністю всіх умов, необхідних для визнання права власності за набувальною давністю.

Заявою від 18.06.2013 позивач уточнив склад майна, стосовно якого заявлено вимогу про визнання права власності, зазначивши складові такого майна та його площу, а саме: комплекс будівель та споруд, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вул. Ватутіна, 31 "Г", загальною площею 338,9 кв.м, що складається з будинку контори загальною площею 239,8 кв.м, ганок 12,9 кв.м, гараж загальною площею 81,1 кв.м, убиральня 5,1 кв.м (а.с. 48-51).

Відповідачем позов заперечено повністю, про що надано до справи письмовий відзив, з наступних обставин: добросовісне заволодіння майном зі сторони позивач відсутнє, оскільки останній заволодів таким майном шляхом підробки підпису в договорі купівлі-продажу майна № 8 від 21.01.2001, що підтверджується рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.09.2011; майно використовується позивачем недобросовісно та з порушенням норм права, про що свідчить несплата позивачем орендної плати за землю, на якій розташовано майно; спірне майно передано ВДВС Маловисківського РУЮ громадянину ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу СВК "Ватутінський" (а.с. 149-151).

Ухвалою господарського суду від 19.06.2015 господарським судом за власною ініціативою залучено до участі у справі на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичну особу ОСОБА_1 (Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, 30/68).

Третьою особою згідно наданих до суду пояснень заперечено проти задоволення позову повністю.

В судовому засіданні 19.06.2015 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представником позивача позовні вимоги згідно поданого позову підтримано повністю; представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог. Третьою особою в судовому засіданні 25.06.2015 надано до суду письмові пояснення у формі відзиву на позов, згідно з якими ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

СТОВ "Гарт" згідно поданого позову просить визнати право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вул. Ватутіна, 31 "Г", за набувальною давністю.

Позов пред'явлено до власника такого майна, яким згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є СВК "Ватутінський" (а.с. 21).

Визначення відповідачем особи, яка є власником майна, не суперечить приписам ст. 344 Цивільного кодексу України, які регламентують набуття права власності за набувальною давністю.

При цьому, виходячи з положень ст. ст. 1, 21 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не може залучати відповідачем у справі особу, яка не може бути учасником судового процесу в господарському суді, та повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу.

Мотивуючи пред'явлений позов, позивач зазначив про те, що СТОВ "Гарт" з 2001 року відкрито й безперервно володіє нерухомими майном по вул. Ватутіна, 31 "Г" в с. Березівка Маловисківського району Кіровоградської області, що є підставою для набуття права власності за набувальною давністю згідно ст. 344 Цивільного кодексу України.

Господарський суд враховує, що за вимогами ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу приписів частини 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України).

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

На вказане звертає увагу також Верховний Суд України, зокрема в постанові від 20.05.2015 у справі № 3-87гс15.

Матеріалами справи підтверджується, що СТОВ "Гарт", починаючи з 2001 року відкрито та безперервно володіє нерухомим майном яке знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вул. Ватутіна, 31 "Г". Так, позивач фактично користується таким майно, здійснює його утримання та обліковує майно на балансі підприємства.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, балансом підприємства, довідкою Березівської сільської ради Маловисківського району від 06.06.2012, платіжними дорученнями про оплату витрат на утримання майна (а.с. 42-47, 62, 66-148).

Більш того, перебування з 2001 року зазначеного вище нерухомого майна у фактичному володінні СТОВ "Гарт" не заперечується відповідачем у справі, тоді як в силу приписів частини 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На час розгляду даної справи нерухоме майно знаходиться у володінні СТОВ "Гарт".

Водночас, згідно частини 1 ст. 344 Цивільного кодексу України суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю, крім відкритого й безперервного володіння упродовж 10 років нерухомим майном, є встановлення обставин добросовісного заволодіння таким майном.

В силу приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як повідомляє позивач у справі, моментом отримання майна від відповідача є акт, складений ліквідаційною комісією СВК "Ватутінський" про передачу основних засобів із СВК "Ватутінський" СТОВ "Гарт". При цьому, на думку позивача, вказаний акт не є зобов'язанням продажу, найму, оренди чи то користування майном, та не є актом приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу № 8 від 21.01.2001, що визнаний судом недійсним.

Оцінивши наведені доводи та подані докази, господарський суд вважає, що позивачем не доведено добросовісність заволодіння спірним майно, що слідує з наступного.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.09.2011 у справі № 5013/362/11, порушеної за позовом СВК "Ватутінський" до СТОВ "Гарт" про визнання недійсним договору, визнано недійсним договір купівлі-продажу майна № 8 від 21.01.2001, предметом якого є, у тому числі нерухоме майно по вул. Ватутіна, 31 "Г" в с. Березівка Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 170-171).

Вказане рішення залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2011 та є таким, що набрало законної сили (а.с. 172-173).

Підставою для визнання договору недійсним згідно названого рішення суду є встановлення обставин відсутності підпису уповноваженої особи СВК "Ватутінський" на договорі. При цьому, наявний на договорі підпис зі сторони уповноваженого представника СВК "Ватутінський" ОСОБА_4 за висновком судового експерта виконано не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4

Дніпропетровський апеляційний господарський суд в постанові від 28.11.2011 вказав про правильність незастосування судом ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (наслідки недійсності угоди), оскільки докази передачі майна та його оплати за договором відсутні. Надаючи оцінку акту, складеного ліквідаційною комісією на передачу основних засобів із СВК "Ватутінський" СТОВ "Гарт", судом апеляційної інстанції зазначено, що такий акт не є актом приймання-передачі, оскільки не є додатком до договору і не свідчить про передачу майна; даний акт може свідчити про погодження сторонами майна, яке може бути передано СТОВ "Гарт".

За вимогами частини 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, матеріалами справи підтверджено недійсність договору купівлі-продажу майна № 8 від 21.01.2001 та обставини відсутності його виконання, у тому числі за актом ліквідаційної комісії СВК "Ватутінський" на передачу основних засобів із СВК "Ватутінський СТОВ "Гарт".

Разом з цим, господарський суд не погоджується з доводами позивача, що за названим вище актом спірне нерухоме майно передано із СВК "Ватутінський" до СТОВ "Гарт", оскільки за змістом такого акта передача і прийняття майна не фіксується (а.с. 64-65). Названий акт складений на передачу основних засобів СВК "Ватутінський", а не про передачу, та не містить відмітки про передачу таких засобів СВК "Ватутінський" і їх прийняття СТОВ "Гарт".

Натомість, відповідач у справі, як власник спірного майна, за яким таке право зареєстровано, заперечує передачу відповідного майна до СТОВ "Гарт" та стверджує про незаконне заволодіння СТОВ "Гарт" нерухомим майном внаслідок підробки підпису на договорі купівлі-продажу № 8 від 21.01.2001, який за позовом СВК "Ватутінський" з цих підстав визнано недійсним.

Господарський суд зазначає, що право власності за набувальною давністю згідно ст. 344 Цивільного кодексу України може бути визнано за особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном, а не здійснила самозахоплення такого майна. Позивач не доводить добросовісність заволодіння спірним майном, оскільки акт, на який посилається позивач, не оцінюється судом як документ про передачу майна, про що зазначено вище, а про будь-які інші обставини, за яких відбулося заволодіння майном, позивач суду не повідомляє та не надає доказів про передачу майна власником.

Господарський суд враховує, що добросовісність означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці.

Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Між тим, з матеріалів справи слідує, що нерухоме майно по вул. Ватутіна, 31 "Г" в с. Березівка Маловисківського району Кіровоградської області, стосовно якого позивачем заявлено вимогу, передано згідно постанови ВДВС Маловисківського РУЮ від 16.04.2014 фізичній особі ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу СВК "Ватутінський" при виконанні виконавчого листа № 2-1140 від 26.09.2012 (а.с. 194).

Отже, матеріалами справи підтверджено наявність інших осіб, які претендують на спірне майно. Більш того, СВК "Ватутінський" 29.04.2013 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке є предметом спору, та здійснюються дії по розпорядженню таким майном, про що свідчать, зокрема, протокол ліквідаційної комісії СВК "Ватутінський" від 27.09.2011 (а.с. 59-61, 152), а отже відповідач здійснює правомочності власника майна та підстави припинення такого права власності господарський суд не встановив.

На підставі викладеного, у зв'язку з недоведенням позивачем всіх необхідних умов для набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме добросовісності заволодіння, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.06.2015.

Суддя В.В.Тимошевська