РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/5145/15-г

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця";

до Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної

адміністрації залізничного транспорту України";

про стягнення 34 900,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Алєксєєв С. С., представник, довіреність № 27 від 01.01.2015 р.;

Від відповідача: Євтєєва О. М., представник, довіреність № ЦУПП-46 від 16.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 34 900,00 грн. штрафу за перевантаження вагонів, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 року порушено провадження у справі № 910/5145/15-г, розгляд справи призначено на 26.05.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року відкладено розгляд справи до 09.06.2015 року.

У судовому засіданні 09.06.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Також у судовому засіданні представником позивача була подана заяву про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме у сумі 1 985, 00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці по залізничній накладній № 53125381 у вагонах № 55227185, № 65353724, № 67125625, № 56291248 та № 62499058 на станцію Придача Південно - Східної залізниці було відвантажено вантаж "щебень для балластировки железнодорожного пути", відправник Хлібодарівське кар'єроуправління.

При проходженні вагону через станцію Павлоград -1, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Так, після прибуття вагону на станцію Павлоград -1 Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні. Про даний факт складено комерційний акт А № 049243/11 від 04.05.2014 року.

Із наявних у матеріалах справи документах вбачається, що у накладній №53125381 у вагоні №55227185 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 72 400 кг, що на 3400 кг більше, ніж вказано у накладній та на 2400 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 65353724 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 73 050 кг, що на 4050 кг більше, ніж вказано у накладній та на 4050 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні №67125625 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 73 300 кг, що на 4300 кг більше, ніж вказано у накладній та на 4 300 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 56291248 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 71 700 кг, що на 2 700 кг більше, ніж вказано у накладній та на 1 700 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 62499058 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70700 кг, що на 1 700 кг більше, ніж вказано у накладній та на 1 700 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону.

Підставою для покладання на відповідача, як відправника, відповідальності, згідно ст.122 Статуту залізниць, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту (п. 3.15 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 за № 04-5/225) та Оглядового листа Вищого Господарського суду України від 29.11.07 № 01-8/917, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Пунктом 11 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих у міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 861/5082 визначено, що у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) - додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач має можливість запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся із даним позовом до суду, у межах якого просить стягнути з відповідача штраф розміром 34 900,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2014 року по залізничній накладній № 53125381 у вагонах № 55227185, № 65353724, № 67125625, № 56291248 та № 62499058 зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці Хлібодарівське кар'єроуправління здійснено відправлення.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

04.05.2014 на станції Павлоград -1 Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №402, яким зафіксовано невідповідність маси вантажу, що зазначена у залізничній накладній №53125381 у вагоні №55227185 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 72 400 кг, що на 3400 кг більше, ніж вказано у накладній та на 2400 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 65353724 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 73 050 кг, що на 4050 кг більше, ніж вказано у накладній та на 4050 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні №67125625 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 73 300 кг, що на 4300 кг більше, ніж вказано у накладній та на 4 300 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 56291248 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 71 700 кг, що на 2 700 кг більше, ніж вказано у накладній та на 1 700 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. У вагоні № 62499058 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70700 кг, що на 1 700 кг більше, ніж вказано у накладній та на 1 700 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону.

04.05.2014 на станції Павлоград -1 Придніпровської залізниці складено комерційний акт серії А №049243/11 яким зафіксовано що при контрольному зважуванні вагонів № 55227185, № 65353724, № 67125625, № 56291248 та № 62499058 виявлено надлишки вантажу на основі акта загальної форми №402 від 04.05.2014 ст. Павлоград.

Усі виявлені надлишки вантажу із вагонів № 55227185, № 65353724, № 67125625, № 56291248 та № 62499058 було відвантажено та забрано самовивозом представником Хлібодарівського кар'єроуправління за межі станції Павлоград - 1, про що свідчить розписка.

До того ж, у матеріалах справи наявна копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №7 станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень, з якого вбачається, що засіб ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №7 пройшов перевірку, про що свідчить відмітка контроль придатності, ЗВВТ для зважування вантажів, профілактичне обслуговування, перевірки несправності, ремонт та усунення недоліків. Термін експлуатації ваг встановлено 12 років. Дата оформлення паспорту 29.03.2013р.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів у випадку, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником. На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній №53125381 масу вантажу нараховано відповідачу штраф розміром 34900,00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати - 1396,00 грн.

Наразі, суд наголошує, що при застосуванні положень статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки (аналогічна правова позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 08.11.2012 у справі № 5006/23/117/2012; від 06.08.2014 у справі №911/866/14).

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу (аналогічна правова позиція викладена, зокрема в п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, враховуючи викладені висновки, залізниця, користуючись правом, визначеним ст. 24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Крім того, ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Здійснивши перевірку наведеного Державним підприємством "Придніпровська залізниця" розрахунку, господарським судом встановлено, що останній є обґрунтованим.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про стягнення штрафу в сумі 34 900 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви про стягнення з відповідача витрат на проїзд представника позивача та на проживання на загальну суму 1 985,00 грн. суд зазначає наступне.

За приписами ст.44 Господарського процесуального кодексу України визначено судові витрати, які складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Склад судових витрат, визначений ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні вказаної статті Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (ст.30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою (п.1.1 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Заявлені позивачем до відшкодування витрати складаються з вартості двох квитків (Дніпропетровськ-Київ, Київ-Дніпропетровськ) загальною вартістю 585, 20 грн. та витрат на проживання у місті Києві в сумі 1 400, 00 грн.

Суд зазначає, що ухвалою про порушення провадження у справі № 910/5155/15-г явка представників позивача та відповідача у судові засідання визнавалась обов'язковою.

Як вбачається з поданих представником позивача доказів, останнім витрачено на переїзд з Дніпропетровська до Києва та назад суму в розмірі 585,20 грн. (копії перевізних документів наявні у матеріалах справи). За таких обставин, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача витрат на проїзд.

У стягненні з відповідача витрат на проживання у місті Києва в розмірі 1 400 грн. суд відмовляє з огляду на наступне.

Як вбачається з наданої позивачем копії рахунка-фактури № 003785 від 08.06.2015 р., представником позивача Алєксєєвим С.С. оплачено проживання в м. Києві (адреса відсутня) у період з 08.06.2015р. по 11.06.2015 р. (4 доби) в сумі 1 400, 00 грн.

Відповідно до п.6.2 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі.

Позивачем не надано належного доказового обґрунтування того, що вартість на приживання в сумі 1 400,00 грн. є мінімальною, а також не роз'яснено потребу проживання у місті Києві протягом 4 діб.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (03038, м.Київ, вул.Федорова, буд. 32, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108, ) штраф в сумі 34 900 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп., витрати, пов'язані з проїздом в сумі 585 (п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 12.06.2015 р