ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 911/825/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.
суддів Гончарука П.А. Стратієнко Л.В. (доповідач)
за участі представників: позивача: відповідача: прокуратури: Дацько Я.О. Мартиновський О.В. Савицька О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області
на рішення та постановуГосподарського суду Київської області від 17 грудня 2014 року Київського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2015 року
у справі№ 911/825/14
за позовомзаступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України
допублічного акціонерного товариства "Саливонківський цукровий завод"
про стягнення 23 479 948, 25 грн
ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. заступник прокурора звернувся до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Саливонківський цукровий завод" про стягнення 23 479 948, 25 грн.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Київської області від 17.12.2014 (суддя - Заєць Д.Г.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 (головуючий - Руденко М.А., судді - Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.), позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача 37 189, 23 грн до загального фонду Державного бюджету України, 61 982, 05 грн та 24 792, 82 грн до спеціального фонду місцевого бюджету та судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі заступник прокурора, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, водопостачання та водовідведення ВАТ "Саливонківський цукровий завод" здійснювалося на підставі дозволу на спеціальне водокористування № 295/13 від 15.11.2011 терміном дії з 01.01.2012 до 01.01.2013.

10.09.2012 на підставі рішення загальних зборів ВАТ "Саливонківський цукровий завод", оформленого протоколом № 25/07/12 від 25.07.2012, ВАТ "Саливонківський цукровий завод" змінило найменування на ПАТ "Саливонківський цукровий завод".

Державним інспектором України з охорони навколишнього природного середовища та державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Київської області згідно з наказом Державної екологічної інспекції України № 201 від 24.10.2012 проведено планову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства при здійсненні господарської діяльності ПАТ "Саливонківський цукровий завод".

За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією України складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства з 29 жовтня по 1 листопада 2012 року, яким встановлено, що у зв'язку зі зміною назви відповідача - з ВАТ на ПАТ останнє повинно було переоформити дозвіл на спеціальне водокористування, що не було зроблено. За висновками, викладеними у цьому акті, ПАТ "Саливонківський цукровий завод" порушені вимоги ст. 44 Водного кодексу України, оскільки у відповідача відсутній дозвіл на спеціальне водокористування.

Також у акті зазначено, що відповідно до довідки ПАТ "Саливонківський цукровий завод" № 272 від 01.11.2012 підприємством з 10.09.2012 по 31.10.2012 забрано з поверхневого джерела водопостачання (р. Протока) - 822 415 м. куб.

Державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища на підставі вказаних акта, довідки та Методики зроблено розрахунок розмірів відшкодування збитків, обумовлених самовільним водокористуванням при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) ПАТ "Саливонківський цукровий завод", та разом з претензією № 2/2-19-15 від 21.12.2012 про відшкодування збитків за самовільне водокористування у сумі 23 479 948,25 грн направлено відповідачу вказаний розрахунок зроблений за період з 10.09.2012 (дати реєстрації змін найменування відповідача) по 31.10.2012.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з того, що відповідачем без дозвільних документів було здійснено забір води з поверхневого джерела водопостачання р. Протока в об'ємі 4342 м3 води за період з 18.09.2012 по 31.10.2012, а тому керуючись ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п. п. 9.1, 9.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009, прийшли до висновку, що про наявність підстав для стягнення з відповідача 123 964,10 грн збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за період з 18.09.2012 по 31.10.2012. Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суди, посилаючись на довідку № 272 від 01.11.2012 та журнал обліку насосної станції примслового(технічного) водопостачання, виходили з того, що заступником прокурора не було доведено самовільне використання відповідачем водних ресурсів у відповідному об'ємі.

Проте, повністю погодитись з такими висновками судів неможливо виходячи з таких підстав.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено термін водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

За змістом ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у порушенні правил спеціального водокористування.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою (п. 9.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів ).

Відмовляючи частково у позові, господарські суди посилалися на те, що забір води ПАТ "Саливонківський цукровий завод" з поверхневого джерела водопостачання р. Протокав в об'ємі 4342 м3 підтверджується журналом обліку, який є первинним документом відповідача з 18.09.2012 по 31.10.2012. Також зазначали, що відображені у журналі обліку поденні дані показників лічильника, який фіксує об'єм забраної відповідачем води з р. Протока у період з 18.09.2012 по 31.10.2012 включно, повністю підтверджують дані, які містяться у поданій відповідачем довідці № 24/11/14-2 від 24.11.2014 "Про обсяги забраної води з джерел водопостачання", якою підтверджується, що в період з 18.09.2012 по 31.10.2012 відповідачем було забрано з джерел водопостачання (р. Протока) 4342 м3 води, що не суперечить уточненій звітності за 3-4 квартали 2012 року.

Проте, в порушення вимог процесуального законодавства, суди належним чином не встановили чи може журнал обліку бути належним доказом, що підтверджує використаний відповідачем зазначений в ньому об'єм води, виходячи з вимог п.9.2 Методики, та з урахуванням його відповідності чи невідповідності вимогам Інструкції щодо заповнення форми № 2-ТП (водгосп), оскільки це питання також залишилося поза увагою судів.

Також суд не звернув увагу, що вказаний журнал підписаний в.о. виконавчого директора ОСОБА_6, разом з тим в акті службового розслідування відповідача за фактом неналежного виконання відповідальними працівниками ПАТ "Саливонківський цукровий завод" однією з таких винних осіб було визнано в.о. виконавчого директора відповідача ОСОБА_7, який підписував довідку № 272 від 01.11.2012 р. щодо обсягів водоспоживання, яка стала підставою для нарахування штрафних санкцій, та не з'ясував питання щодо того хто ж був в.о. виконавчого директора відповідача на час заведення вказаного журналу.

Також суд не з'ясував у зв'язку з чим всі докази відповідача щодо значно менших обсягів водоспоживання в період нарахування санкцій були надані ним лише під час повторного розгляду справи

За таких обставин постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, більш ретельно з'ясувати якими належними відповідно до чинного законодавства документами підтверджується використаний відповідачем об'єм води за період з 18.09.2012 по 31.10.2012, чи є таким документом журнал обліку відповідача та чи відповідає він формі, передбаченій вимогами законодавства до нього (чинного на період ведення журналу) і в залежності від встановленого постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119- 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 17 грудня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2015 року у справі за № 911/825/ 14 скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий, суддя М.Остапенко
Суддя П.Гончарук
Суддя Л.Стратієнко