КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа№ 910/283/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Пашкіної С.А.

За участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представники сторін:

від позивача - Сидоренко В.А., дов. б/н від 23.10.2014 року;

від відповідача - Драчова М.С., дов. № 266 від 20.03.2015 року.

від третьої особи - не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» та

Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.02.2015 року

у справі № 910/283/15-г (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Печерському районі

Головного управління Державної фіскальної служби у місті

Києві

про стягнення 370 626,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року по справі № 910/283/15-г позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» грошові кошти у розмірі 170 853,64 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділайт» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2014 року по справі № 910/283/15-г скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 199 772,84 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2014 року по справі № 910/283/15-г скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 170 853,64 грн. заборгованості та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» були прийняті до спільного провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.04.2015 року.

30.03.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» відмовити.

01.04.2015 року у судовому засіданні представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року було залучено до участі у справі Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та відкладено розгляд справи на 22.04.2015 року.

22.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі № 910/283/15-г про стягнення заборгованості до вирішення пов'язаної справи № 910/9948/15 про визнання недійсним договору за яким проводиться стягнення у даній справі.

За розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року, проведено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справу № 910/283/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року вказаним складом суду було прийнято справу до свого провадження.

22.04.2015 року Київським апеляційним господарським судом у розгляді справи було оголошено перерву до 03.06.2015 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи 03.06.2015 року не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 року, після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, справу було призначено до розгляду на 22.06.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, та заперечив проти задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2014 року по справі № 910/283/15-г скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 199 772,84 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, та заперечив проти задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт», просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2014 року по справі № 910/283/15-г скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 170 853,64 грн. заборгованості та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві у поясненнях, наданих у судовому засіданні 22.04.2015 року, залишив розгляд апеляційних скарг на розсуд суду.

28.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Крім того, у судовому засіданні Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» підтримало подане 22.04.2015 року клопотання про зупинення провадження у даній справі № 910/283/15-г про стягнення заборгованості до вирішення пов'язаної справи № 910/9948/15 про визнання недійсним договору за яким проводиться стягнення у даній справі.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству. Слід звернути увагу, що у випадку визнання спірного договору недійсним у іншій справі, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» не позбавлене права на звернення із заявою про перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ділайт» (далі - позивач, сторона-1, ТОВ «Ділайт») та Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - відповідач, сторона-2, ПАТ «АК «Київводоканал») укладено Договір №ЕЛ/01/01/2010 (далі - Договір).

За умовами Договору сторона-1 надає стороні-2 послуги щодо розподілу електропостачання фонтанів, що належать стороні-2 та знаходяться за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, ПТП-1, сектор В, ТВК «Глобус», а сторона-2 приймає надані послуги та оплачує їх, згідно умов цього Договору, з метою забезпечення функціонування належної стороні-2 інфраструктури.

Згідно з п. 3.1 Договору розмір оплати за надані послуги (відшкодування витрат за спожиту електроенергію стороною-2) визначається згідно показників лічильників № 3938, № 3989, № 3060, згідно тарифів «Київенерго».

При цьому, позивач не є виробником електроенергії, а споживає її від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на підставі Договору на користування електричною енергією № 30-21776, розподіляє її відповідачу та оплачує її, позивачем були надані суду Договір на користування електричною енергією № 30-21776, укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго», акти прийняття-передавання товарної продукції, платіжні доручення та банківські виписки по рахунку № 6007, що підтверджують факт оплати позивачем отриманої активної електричної енергії.

Відповідно до п. 3.2 Договору, оплата наданих послуг здійснюється згідно актів та відповідних рахунків, протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку стороні-2.

Пунктом 2.1 Договору встановлено строк його дії - 12 місяців.

Як визначено п. 2.3 Договору, якщо за 15 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна сторона не направить іншій стороні письмового повідомлення щодо розірвання цього Договору, цей Договір вважатиметься продовжений на той самий строк, на тих самих умовах на кожні наступні 12 місяців.

Доказів направлення такого повідомлення матеріали справи не містять, а отже він автоматично продовжувався на наступні роки.

Позивач на виконання умов Договору надав відповідачу послуги за період з травня 2010 року по жовтень 2013 року на загальну суму 370 626,48 грн., що підтверджується актами:

- від 31.05.2010 року на суму 16 571,53 грн. (т. 1 а.с. 233);

- від 30.06.2010 року на суму 16 684,34 грн. (т. 1 а.с. 35);

- від 31.07.2010 року на суму 16 044,39 грн. (т. 1 а.с. 34);

- від 31.08.2010 року на суму 18 035,82 грн. (т. 1 а.с. 33);

- від 30.09.2010 року на суму 15 234,82 грн. (т. 1 а.с. 32);

- від 31.10.2010 року на суму 16 834,57 грн. (т. 1 а.с. 31);

- від 31.05.2011 року на суму 20 849,05 грн. (т. 1 а.с. 30);

- від 30.06.2011 року на суму 16 250,06 грн. (т. 1 а.с. 29);

- від 31.07.2011 року на суму 13 204,83 грн. (т. 1 а.с. 28);

- від 31.08.2011 року на суму 15 246,36 грн. (т. 1 а.с. 27);

- від 30.09.2011 року на суму 16 708,32 грн. (т. 1 а.с. 26);

- від 31.10.2011 року на суму 15 185,19 грн. (т. 1 а.с. 25);

- від 30.11.2011 року на суму 2 923,56 грн. (т. 1 а.с. 24);

- від 31.05.2012 року на суму 10 329,22 грн. (т. 1 а.с. 23);

- від 30.06.2012 року на суму 13 585,90 грн. (т. 1 а.с. 22);

- від 31.07.2012 року на суму 13 740,42 грн. (т. 1 а.с. 21);

- від 31.08.2012 року на суму 13 997,15 грн. (т. 1 а.с. 20);

- від 30.09.2012 року на суму 16 452,12 грн. (т. 1 а.с. 19);

- від 31.10.2012 року на суму 13 894,90 грн. (т. 1 а.с. 18);

- від 31.05.2013 року на суму 16 703,73 грн. (т. 1 а.с. 17);

- від 30.06.2013 року на суму 13 007,58 грн. (т. 1 а.с. 16);

- від 31.07.2013 року на суму 14 480,93 грн. (т. 1 а.с. 15);

- від 31.08.2013 року на суму 14 579,16 грн. (т. 1 а.с. 232);

- від 30.09.2013 року на суму 16 272,71 грн. (т. 1 а.с. 14);

- від 31.10.2013 року на суму 13 809,82 грн. (т. 1 а.с. 13).

Акти підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Позивачем, на виконання умов п. 3.2 Договору для оплати поставленого товару, було також виставлено відповідачу рахунки на оплату (т.1 а.с. 89-113), які були направлені останньому листом з описом вкладення (т.1 а.с. 114-115) та отримані ним 13.01.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 119).

За твердженням позивача, відповідач не розрахувався з ним за надані послуги за Договором, у зв'язку з чим ТОВ «Ділайт» було вимушене звернутися з даним позовом про стягнення з ПАТ «АК «Київводоканал» 370 626,48 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів виконання відповідачем умов Договору № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року щодо сплати грошових коштів за період з травня 2010 року по жовтень 2013 року за надані позивачем послуги з розподілу електропостачання фонтанів у розмірі 370 626,48 грн. суду надано не було.

Твердження відповідача, що ним була здійснена часткова оплата боргу за Договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року, є необґрунтованими, оскільки з наданої відповідачем картки рахунку 634 (т.2 а.с. 14) вбачається, що оплати відповідач здійснював за іншим договором - Договором № ДГ-0002064.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що умова п. 3.2 Договору щодо обов'язку відповідача здійснити оплату протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Так само, виставлення рахунку позивачем не може розглядатись як подія, з якою пов'язано початок перебігу строку виникнення зобов'язання, оскільки подія є об'єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як виставлення рахунку є саме дією, яка є вираженням суб'єктивної волі учасників правовідносин.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що сторони не досягли згоди щодо строку оплати за Договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року, у зв'язку з чим має бути застосовано положення ст. 530 Цивільного кодексу України.

Як зазначено вище, 27.12.2014 року позивачем надіслано відповідачу рахунки на оплату за витрати за спожиту електроенергію за Договором, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком поштового відділення. Відповідач отримав рахунки на оплату 13.01.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцевий господарський суд, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, встановив, що відповідач повинен був оплатити отримані від позивача рахунки на оплату за Договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року за спірний період у загальному розмірі 370 626,48 грн. у строк по 20.01.2015 року.

Колегія суддів в частині кінцевого строку сплати (20.01.2015 року) погоджується з висновком суду першої інстанції, проте в частині застосування положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, замість п. 3.2 Договору - погодитись не може, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, з п. 3.2 Договору, оплата наданих послуг здійснюється відповідачем згідно актів та відповідних рахунків, протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку.

Пункт 3.2 Договору не суперечить положенням ст. 903 Цивільного кодексу України, щодо порядку оплати послуг.

Відповідно до положень ст. 6 та ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи встановлення сторонами у Договорі саме такого порядку оплати, колегія суддів зазначає, що обов'язок сплати відповідачем наданих послуг за Договором наступає з моменту отримання рахунків, а прострочення виконання даного зобов'язання після спливу 5 робочих днів з моменту їх отримання.

При цьому, враховуючи, що договором передбачено саме 5 робочих днів на оплату з моменту отримання рахунків (13.01.2015 року), то строк оплати закінчується не 18.01.2015 року, а 20.01.2015 року, оскільки вказаний період включає в себе два вихідних дні.

Враховуючи зазначене вище та відсутність доказів погашення заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 370 626,48 грн. заборгованості за Договором.

Судом першої інстанції, на підставі заяви відповідача, було застосовано строк позовної давності до частини позовних вимог у сумі 199 772,84 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, за Договором послуг перебіг позовної давності починається з моменту, коли відповідач прострочив виконання зобов'язання з розрахунку за надані послуги.

Як встановлено вище, сторони погодили порядок розрахунків п. 3.2 Договору, яким встановлено оплату наданих послуг, протягом 5 робочих днів після виставлення рахунку.

Оскільки відповідач отримав рахунки лише 13.01.2015 року, а кінцевою датою розрахунків є 20.01.2015 року, то перебіг позовної давності починається з 21.01.2015 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач звернувся у межах строку позовної давності.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про застосування строку позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 199 772,84 грн. є помилковим.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Ділайт» заборгованості за Договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року в розмірі 370 626,48 грн.

Посилання ПАТ «АК «Київводоканал» на недійсність Договору, у зв'язку з перевищенням повноважень представника відповідача, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

За таких обставин, навіть якщо і було перевищенням повноважень з боку представника відповідача, то наступне схвалення правочину створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 31.05.2010 року № U636986, яким відповідач перерахував 36 525,35 грн. з призначенням платежу за відшкодування витрат за спожиту електроенергію в січні 2010 року за Договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 року та актом № 1 від 31.01.2010 року.

Також позивачем було надано лист Державної фіскальної служби з обслуговування великих платників від 17.04.2015 року № 259/14/28-10-10-2-11, згідно якого ПАТ «АК «Київводоканал» включав до податкового кредиту суми ПДВ по контрагенту ТОВ «Ділайт». При цьому, зазначені суми ПДВ відповідають сумам ПДВ, які зазначені в підписаних сторонами актах по Договору, а також датам їх складання.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Ділайт» в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року по справі № 910/283/15-г прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» - залишенню без задоволення.

Стосовно розподілу судового збору, слід звернути увагу на наступне.

Позивач з даним позовом звернувся до суду 12.01.2015 року, тобто після направлення рахунків відповідачу (27.12.2014 року), проте до настання строку виконання обов'язку з оплати відповідачем (20.01.2015 року). Отже, порушення прав позивача відповідачем виникло вже на момент судового розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно поклав судові витрати за розгляд позовної заяви на позивача.

Витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд апеляційних скарг, у зв'язку з відмовою в їх задоволенні, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року по справі № 910/283/15-г скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 199 772,84 грн. та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

4. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» (01001, м. Київ, майдан Незалежності, підземний торговий простір (ПТП) № 1, сектор В; ідентифікаційний код: 31352431) грошові кошти у розмірі 370 626 (триста сімдесят тисяч шістсот двадцять шість) грн. 48 коп.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт» (01001, м. Київ, майдан Незалежності, підземний торговий простір (ПТП) № 1, сектор В; ідентифікаційний код: 31352431) 1 997,73 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Доручити видачу відповідних наказів Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи № 910/283/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

С.А. Пашкіна

Повний текст рішення складено 24.06.2015 року.