ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р.Справа № 922/3131/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб", с. Солоницівка (Харківська область)
про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів шляхом стягнення 4 882984,16 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 37 від 08.12.2014 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 90 від 03.06.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 ворота", м. Харків (позивач) 25.05.2015 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб", с. Солоницівка (Харківська область), в якому просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму недоотриманих відсотків за Договором № 63 на кредитну лінію від 26.03.2013 року в загальному розмірі 4 882984,16 грн., яка складається з: нараховані відсотки за період з 26.03.2014 р. по 24.12.2014 р. в розмірі 127393,61 дол. США (в гривневому еквіваленті 2 692216,68 грн.); нараховані відсотки за період з 27.05.2014 р. по 12.03.2014 р. в розмірі 1 869364,39 грн.; нараховані відсотки за період з 27.05.2014 р. по 24.12.2014 р. в розмірі 13680,44 євро (в гривневому еквіваленті 321403,09 грн.). В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, на норми ст. 16, ч. 1, ч. 2 ст. 215, ст.ст. 215, 228, 234, ч. 3, ч. 5 ст. 203, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 травня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3131/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 16 червня 2015 року об 11:20год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 червня 2015 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 24143 від 12.06.15 р.) та розгляд справи № 922/3131/15 відкладено на 24 червня 2015 р. о 10:20год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

23.06.2015 р. та 24.06.2015 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №№ 25582, 25582) з додатковими документами, які досліджено та долучено до матеріалів справи.

24.06.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 25764) з додатковими документами, які досліджено та долучено до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти заявлених позовних вимог заперечив повністю з підстав, викладених в наданому раніше відзиві на позовну заяву.

24.06.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.06.2015 року до 11:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

25.06.2015 року, після перерви розгляд справи було продовжено.

Позивач в призначеному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначеному судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував повністю з підстав, викладених в наданому раніше відзиві на позовну заяву.

За висновками суду, в матеріалах господарської справи № 922/3131/15 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, судом встановлено наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 № 781 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Ворота" та на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 № 142 розпочато процедуру ліквідації АТ "ОСОБА_1 Ворота" з 05.12.2014 по 04.12.2015 включно.

Позивачем наголошено, що неспроможність банківської установи забезпечувати своєчасність, повноту та безперервність виконання усіх своїх грошових зобов'язань, швидке зростання, коливання курсу іноземної валюти, суттєве зменшення доходів населення та інші чинники призвели до великої кількості невиконаних зобов'язань, щодо виконання кредитних договорів, забезпечення договірних зобов'язань, договорів банківського вкладу, тощо.

З огляду на викладене, з метою виконання всіх зобов'язань ОСОБА_1, проводиться робота зі стягнення та реалізації грошових коштів та майна боржників для погашення вимог вкладників ОСОБА_1, виконання інших зобов'язань, встановлення підстав та причин, що призвели до неплатоспроможності Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Ворота".

Так, позивачем зазначено, що в ході здійснення ліквідації встановлено ряд правочинів, що призвели до неплатоспроможності позивача, які є предметом даного позову.

26.03.2013 року мі позивачем (Банк) та відповідачем (Позичальник) було укладено Договір № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Банк у період з 26.03.2013 по 29.03.2013 року зобов'язався надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 2000000,00 дол. США (ліміт), а Позичальник зобов'язався повернути кредит у строк не пізніше 24.12.2014 року та сплатити проценти за користування ним за ставкою 14,0 % річних на визначених Договором умовах.

Відповідно до умов договору про зміни № 4 від 14.06.2013 року до Кредитного договору Банк у період з 14.06.2013 по 17.06.2013 року зобов'язався надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 15 000 000,00 грн. (ліміт 2), а Позичальник зобов'язався повернути кредит у строк не пізніше 13.03.2014 року та сплатити проценти за користування ним за ставкою 19,0 % річних на визначених Договором умовах.

Згідно з договором про зміни № 12 від 13.03.2014 року до Кредитного договору змінено строк повернення кредиту в розмірі 15 000 000,00 грн. (ліміт 2) з 13.03.2014 року на 12.03.2015 року.

Відповідно до договору про зміни № 13 від 17.04.2014 року до Кредитного договору Банк у період з 17.04.2014 по 18.04.2014 року зобов'язався надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 43 400,00 євро (ліміт 3), а Позичальник зобов'язався повернути кредит у строк не пізніше 30.05.2014 року та сплатити проценти за користування ним за ставкою 11,0 % річних на визначених Договором умовах.

Договором про зміни № 14 від 15.05.2014 року до Кредитного договору кредитний ліміт 3 було збільшено до 221400,00 євро та встановлено строк повернення кредиту не пізніше 24.12.2014 року.

На офіційному сайті АТ "ОСОБА_1 Ворота" було розміщено оголошення про затримки у здійсненні платежів та задоволення вимог вкладників у поверненні депозитів.

Відповідно до розпорядження Правління АТ "ОСОБА_1 Ворота" № 2 від 21.02.2014 встановлені добові ліміти на зняття готівкових коштів, що підтверджує нестійкий фінансовий стан установи на час укладення нікчемних правочинів.

Так, позивачем наголошено, що 28.05.2014 року на офіційному сайті позивача було розміщено звернення до клієнтів з інформацією про затримку платежів та не задоволення вимог вкладників, що свідчить про невиконання банком своїх зобов'язань перед кредиторами.

Таким чином, позивачем наголошено, що передбачаючи можливість віднесення банку до категорії неплатоспроможних, та введення у ньому тимчасової адміністрації, під час якої відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, а також враховуючи той факт, що на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у сумі, що перевищує гарантовану Фондом суму відшкодування у розмірі 200000,00 грн., з метою штучного виведення грошових коштів з ОСОБА_1, були укладені наступні правочини:

26.05.2014 року між ОСОБА_1 та Позичальником укладено договір про зміни № 16 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013, яким було встановлено графік погашення кредитної заборгованості в розмірі 15 000 000,00 грн. (ліміт 2), а саме: 1 000 000,00 грн. - 26.05.2014; 14 000 000,00 грн. - 12.03.2015, таким чином скоротивши строк повернення кредиту (ліміт 2) в розмірі 1 000 000,00 грн. Також, цим договором було змінено графік погашення кредиту в розмірі 221 400,00 євро, а саме: 50 000,00 євро - 26.05.2014; 171 400,00 євро - 24.12.2014, таким чином скоротивши строк повернення кредиту (ліміт 3).

29.05.2014 року між ОСОБА_1 та Позичальником укладено договір про зміни № 17 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013, відповідно до умов якого скорочено строк повернення кредитних коштів в розмірі 2 000 000,00 дол. США (ліміт 1) та кредитних коштів в розмірі 221 400,00 євро (ліміт 3) з 24.12.2014 на 25.06.2014 року.

03.06.2014 року між ОСОБА_1 та Позичальником укладено договір про зміни № 18 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013, відповідно до умов якого скорочено строк повернення кредитних коштів в розмірі 15 000 000,00 грн. (ліміт 2) з 12.03.2015 на 03.06.2014 року.

05.06.2014 року між ОСОБА_1 та Позичальником укладено договір про зміни № 19 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013, відповідно до умов якого знову скорочено строк повернення кредитних коштів в розмірі 221 400,00 євро (ліміт 3) з 25.06.2014 на 05.06.2014 року.

13.06.2014 року між ОСОБА_1 та Позичальником укладено договір про зміни № 20 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013, відповідно до умов якого змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 2 000 000,00 дол. США (ліміт 1) з 14% до 9,3 % річних.

Договір застави майнових прав № 63/12 від 23.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за яким передано в заставу майнові права за договором № 1944ДВ1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 08.01.2014 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 761,00 дол. США.

Договір застави майнових прав № 63/13 від 23.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за яким передано в заставу майнові права за договором № 2210ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 09.04.2014 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 998,21 дол. США.

Договір застави майнових прав № 63/4 від 15.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за яким передано в заставу майнові права за договором № 2226ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 12.05.2014 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 000,00 євро.

Договір застави майнових прав № 63/17 від 27.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за яким передано в заставу майнові права за договором № 2239ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 27.05.2014 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 000,00 євро.

Договір застави майнових прав № 63/18 від 27.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за яким передано в заставу майнові права за договором № 2130ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 19.12.2013 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 770,00 дол. США.

Договір застави майнових прав № 63/19 від 27.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , за яким передано в заставу майнові права за договором № 2896ДГ1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 19.12.2013 року, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 000 000,00 грн.;

Договір застави майнових прав № 63/16 від 05.06.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 2179ДВ6 від 17.02.2014, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 171 400.00 євро.

Договір поруки № 63/11 від 23.05.2014 року (зі змінами до нього) укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, за яким ОСОБА_7 поручився перед кредитором за часткове повернення кредиту у строк 24.12.2014 року, за яким списано грошові кошти з рахунків Поручителя в розмірі 6 346,00 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Договір застави майнових прав № 63/14 від 23.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, за яким передано в заставу майнові права за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1863ДВІ від 11.06.2013, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 000,00 дол. США;

Договір застави майнових прав № 63/15 від 23.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, за яким передано в заставу майнові права за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1924ДВ1 від 31.10.2013р., за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 10000,00 дол. США.;

Договір застави майнових прав № 63/21 від 05.06.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 1924ДВ1 від 31.10.2013, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 800,00 дол. США;

Договір застави майнових прав № 63/20 від 29.05.2014 року (зі змінами до нього) укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб", за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 27/05 від 27.05.2014р., за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 971 256,39 дол. США;

Договір застави майнових прав № 63/1 від 14.06.2013 року (зі змінами до нього) укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб", за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 14/06 від 14.06.2013, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 000 000.00 грн. та 84 507,23 дол. США;

Договір застави майнових прав № 63/2 від 26.03.2014 року (зі змінами до нього) укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб", за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 13/01 від 13.01.2014, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 137 985,22 дол. США;

Договір застави майнових прав № 63/3 від 26.03.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб", за яким передано в заставу майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 03/10 від 03.10.2012, за рахунок якого погашено заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 43 083.98 дол. США.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем наголошено, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вищезазначені договори визнані нікчемними на підставі п. 1 ч. З, п. 7 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, позивачем зазначено, що враховуючи те, що Позичальником в скорочені строки встановлені договорами про зміни до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.03.2013 року заборгованість за кредитним договором не погашалась, ОСОБА_1 отримано майнові права на вищезазначені депозити, а також право на договірне списання коштів за договорами поруки, за рахунок яких погашено заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

Таким чином, на думку позивача, внаслідок скорочення терміну користування кредитними коштами та укладення нікчемних договорів про зміни № 16, 17, 18, 19, 20 до договору № 63 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.03.2013 року, а також договорів про заставу майнових прав та договорів поруки, Банк відмовився від власних майнових вимог на загальну суму 4 882 984,16 грн. - відсотки, які мали бути сплачені Позичальником, за умови не скорочення терміну повернення кредитних коштів, що саме завдало ОСОБА_1 збитків у вигляді недоотриманих відсотків за кредитним договором в розмірі 4 882 984,16 грн.

Крім того, позивачем наголошено, що внаслідок укладення вищезазначених договорів застави майнових прав, банком було надано перевагу (пільгу) кредиторам, у вигляді можливості виведення грошових коштів з депозитних рахунків шляхом задоволення вимог ОСОБА_1 за рахунок депозитів, у зв'язку з чим, майнові поручителі за кредитним договором № 63 від 26.03.2013 року набули прав кредитора у зобов'язанні Позичальника - ТОВ "ТД "Донснаб", таким чином, вивівши власні кошти всупереч публічному порядку, встановленому ст.ст. 26, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів шляхом стягнення з відповідача - ТОВ "ТД "Донснаб" на користь позивача суму недоотриманих відсотків за договором № 63 на кредитну лінію від 26.03.2013 року в розмірі 4 882984, 16 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

- зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

На підставі зазначеного та посилаючись на публікації від 28.05.2014 р. та від 29.05.2014 р. на офіційному сайті ОСОБА_1 та сайті АТН, Статус Кво статей про затримку платежів та невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань, позивач дійшов висновку про нікчемність укладених між ОСОБА_1 та Позичальником Договорів про зміни № 16, 17, 18, 19, 20 до Договору № 63 та відповідно, незаконність погашення заборгованості Позичальника перед ОСОБА_1 згідно Договорів застави майнових прав № 63/12 від 23.05.2014 р., № 63/13 від 23.05.2014 р., № 63/4 від 15.05.2014 р. № 63/17 від 27.05.2014 р., № 63/18 від 27.05.2014 р., № 63/19 від 27.05.2014 р., № 63/16 від 05.06.2014 р., договору поруки № 63/11 від23.05.2014 р. Договору застави майнових прав № 63/14 від 23.05.2014 р., № 63/15 від 23.05.2014 р., № 63/21 від 05.06.2014 р., № 63/20 від 29.05.2014 р.„ № 63/1 від 14.06.2013 р., № 63/2 від 26.03.2014 р., № 63/3 від 26.03.2014 р.

Однак доводи позивача спростовується наявними матеріалами справи, оскільки виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 прийнято рішення № 67 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "ОСОБА_1 Ворота", відповідно до якого з 04.08.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ОСОБА_1 Ворота", , МФО 351931, місцезнаходження: проспект Леніна, 36, м. Харків, 61166.

Таким чином, спірні додаткові угоди до Договору № 63, договори застави та договори поруки були укладені до моменту запровадження тимчасової адміністрації.

Інформація в засобах масової інформації про проблеми в роботі банку не дає жодних правових підстав для обмеження сторін в їх правосуб'єктності, отже Сторони, на момент укладення спірних додаткових угод, були вільними у визначенні умов цих угод та вільні в прийнятті рішення щодо їх укладення чи не укладення.

Більш того, позивачем наголошено про незаконність погашення позичальником своїх зобов'язань перед ОСОБА_1 за договорами застави та поруки, тоді, як погашення відбулось до моменту запровадження тимчасової адміністрації в ОСОБА_1, а саме:

23.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір застави майнових прав № 63/12 за яким передано в заставу майнові права за договором № 1944ДВ1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 08.01.2014 р.

26.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 74 761,00 дол. США.

23.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір застави майнових прав № 63/13 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2210ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 09.04.2014 р. 26.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 105998,21 дол. США.

15.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір застави майнових прав № 63/4 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2226ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 12.05.2014 р. 16.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 61 000,00 дол. США.

27.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір застави майнових прав № 63/17 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2239ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 27.05.2014 р. 28.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 50 000,00 євро.

27.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір застави майнових прав № 63/18 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2130ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 19.12.2013 р. 28.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 15 770,00 дол. США.

27.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір застави майнових прав № 63/19 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2896ДВ1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 19.12.2014 р. 28.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 1 000 000,00 грн.

05.06.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір застави майнових прав № 63/16 за яким передано в заставу майнові права за договором № 2179ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) від 17.02.2014 р. 05.06.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 171400,00 євро та у розмірі 865,00 євро.

23.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 63/11 за яким ОСОБА_7 поручився перед кредитором за часткове повернення кредиту у строк 24.12.2014 р. 26.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 6 346,00 дол. США шляхом списання грошових коштів з рахунку Поручителя. 27.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 5 514,23 дол. США шляхом списання грошових коштів з рахунку Поручителя.

23.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено договір застави майнових прав № 63/14 за яким передано в заставу майнові права за договором № 1863ДВІ строкового банківського вкладу (депозиту) від 11.06.2013 р. 26.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 60 000,00 дол. США.

23.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено договір застави майнових прав № 63/15 за яким передано в заставу майнові права за договором № 1924ДВ1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 31.10.2013 р. 26.05.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 10 000,00 дол. США.

05.06.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено договір застави майнових прав № 63/21 за яким передано в заставу майнові права за договором № 1924ДВІ строкового банківського вкладу (депозиту) від 31.10.2013 р. 06.06.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 15 800,00 дол. США.

29.05.2014 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб" укладено договір застави майнових прав № 63/20 за яким передано в заставу майнові права за договором № 27/05 строкового банківського вкладу (депозиту) від 27.05.2014 р. За рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 971256,39 дол. США, а саме: 06.06.2014 р. - у розмірі 324 404,91 доларів США та 149 692,77 доларів США., 10.06.2014 р. - у розмірі 226 044,49 доларів США., 11.06.2014 р. - у розмірі 200 000,00 доларів США., 12.06.2014 р. - у розмірі 50 000,00 доларів США., 26.06.2014 р. - у розмірі 21 114,22 доларів США.

14.06.2013 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб" укладено договір застави майнових прав № 63/1 за яким передано в заставу майнові права за договором № 14/06 строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.06-.2013 р.04.06.2014 р. за рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 14 000000 грн. та 84 507,23 дол. США.

26.03.2014 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб" укладено договір застави майнових прав № 63/2 за яким передано в заставу майнові права за договором № 13/01 строкового банківського вкладу (депозиту) від 13.01.2014 р. За рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 137985,22 дол. США, а саме: 26.03.2014 р. - у розмірі 94555,49 доларів США., 24.04.2014 р. - у розмірі 43429,73 доларів США.

26.03.2014 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ТД "Донснаб" укладено договір застави майнових прав № 63/3 за яким передано в заставу майнові права за договором № 03/10 строкового банківського вкладу (депозиту) від 03.10.2012 р. За рахунок вказаного договору погашено заборгованість Позичальника перед ОСОБА_1 у розмірі 43 083,98 дол. США, а саме: 24.04.2014 р. - у розмірі 16 570,27 Доларів США, 15.05.2014 р. - у розмірі 26 513,71 доларів США.

Таким чином, відповідно до умов вищезазначених договорів застави у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, права Вкладника за Депозитним договором переходять до Заставодержателя (ОСОБА_1) в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу (відступлення) цих прав за Депозитним договором, а саме: право вимоги Заставодавця (Вкладника) до Заставодержателя (ОСОБА_1) щодо повернення за Депозитним договором депозиту та сплати процентів за користування депозитом.

Ця умова Договору свідчить про відступлення права вимоги за Депозитним договором та не потребує додатково укладення договору про відступлення права вимоги.

Враховуючи вищенаведене, погашення заборгованості Позичальника перед ОСОБА_1 відбулося на підставі угод про відступлення права вимоги, укладених між ОСОБА_1 та Заставодавцями, які за своєю правовою природою не являються ані зарахуванням зустрічних однорідних вимог, ані задоволенням вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, погашення заборгованості Позичальника перед ОСОБА_1 на підставі вищезазначених договорів відбулось до моменту запровадження тимчасової адміністрації.

Саме тому, в даному випадку, п.1 та п. 4. ч. 5 ст. 36 Закон України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" в даному випадку взагалі не може застосовуватися, а доводи позивача ґрунтуються на припущеннях та не мають свого документального відображення.

Відповідно до приписів п. 1 ч. З п. 7 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо Банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Позивач в обґрунтування позову посилається саме на відмову від власних майнових вимог.

Приписи ч. З ст. 12 ЦК України встановлює за особою право на відмову від свого майнового права. Особа може відмовитися від свого майнового права, яке є відчужуваним, незалежно від того, є таке право самостійним чи складовою іншого права. Особа не може відмовитися від свого майнового права, якщо це суперечить змісту (сутності) такого права.

Право на відмову від права власності регулюється спеціальною нормою статті 347 Цивільного кодексу України, яка має застосовуватися в порядку аналогії закону на відносини відмови від інших цивільних прав (корпоративних прав, які не є правом власності, речових прав на чуже майно, зобов'язальних, інших прав), якщо це не суперечить сутності таких майнових прав.

Так, згідно з ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ст. 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони визначають зміст договору на основі вільного волевиявлення, сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, додаткові угоди до нього, договори застави і поруки було укладено у письмовій формі, підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін, як цього вимагають ст.ст.207, 208 Цивільного кодексу України, та не суперечать вимогам законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, Банк зобов'язаний дотримуватись умов Договору № 63 від 26.03.2013 р. та всіх укладених до нього Договорів про зміни.

ОСОБА_1 уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Додаткові угоди не надають жодних переваг перед іншими кредиторами, та, як викладено в попередньому розділі, їх укладено у відповідності до закону і вони не суперечить ані законодавству, ані внутрішнім документам банку.

Так, зміст спірних правочинів не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчинили правочини, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочини вчинені у формі, встановленій законом; правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Таким чином, підстави нікчемності спірних правочинів, на які наголошено позивачем, відсутні.

Відповідно до ст. 204 ЦКУ правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З цього виходить, що Сторони договору та всі інші треті особи не можуть нехтувати правами і обов'язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов'язків.

Перелік нікчемних правочинів (тобто тих, недійсність яких прямо встановлена законом) є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Слід звернути увагу, що до вищевказаного переліку не віднесені обумовлені додаткові угоди та договори.

Таким чином, твердження позивача про нікчемність правочинів є таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, у зв'язку з чим, в задоволенні позову ПАТ "ОСОБА_1 Ворота" суд відмовляє, як в безпідставному та необґрунтованому.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати в даному разі покладаються на позивача.

Відповідно до п. 22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Таким чином, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, судовий збір у даній справі не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 30.06.2015 р.

Суддя ОСОБА_10