ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 910/9954/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Студенець В.І. і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України", м. Київ (далі - Товариство),

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015

зі справи № 910/9954/14

за позовом комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст", м. Київ (далі - Підприємство),

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Київ (далі - територіальне відділення АМК),

про скасування рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство, та

за зустрічним позовом територіального відділення АМК

до Підприємства

про стягнення штрафу у розмірі 34 000 грн. та зобов'язання виконати рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Гуцула В.О.,

відповідача - не з'яв.,

третьої особи - Вакуленка С.В.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 20.03.2014 № 4/02-р/к у справі № 134-02/09.13 (далі - оспорюване рішення).

У зустрічному позові територіальне відділення АМК просило суд стягнути з Підприємства штраф у сумі 34 000 грн. та зобов'язати його виконати оспорюване рішення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2014 (суддя Картавцева Ю.В.): у первісному позові відмовлено; зустрічний позов задоволено; з Підприємства стягнуто в доход державного бюджету України 34 000 грн. штрафу; Підприємство зобов'язано виконати оспорюване рішення, а саме припинити порушення шляхом приведення вартості утримання 1 п.м споруди, де розташовані канали для комунікаційних мереж (далі - КМ) до економічно обґрунтованого рівня; з Підприємства стягнуто в доход державного бюджету України 3 045 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 (колегія суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуючий, Зеленін В.О. і Пономаренко Є.Ю.): задоволено апеляційну скаргу Підприємства; згадане рішення місцевого господарського суду скасовано; первісний позов задоволено; оспорюване рішення скасовано; з територіального відділення АМК стягнуто на користь Підприємства 1 218 грн. судового збору за подання позовної заяви; у зустрічному позові відмовлено; з територіального відділення АМК стягнуто на користь Підприємства 2 121 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції з даної справи, а рішення місцевого господарського суду від 07.07.2014 залишити в силі. Скаргу з посиланням на статті 7, 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 12, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", положення Методики визнання монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р (далі - Методика), Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р, статей 4, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивовано порушенням апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Підприємство заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх безпідставність та необґрунтованість і про прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, і просить відповідну постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Суд першої інстанції у розгляді справи виходив з таких обставин та висновків.

Згідно з оспорюваним рішенням:

- визнано, що Підприємство у період з 01.01.2009 по 31.12.2009 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання в користування місця в мережевому каналі (далі - МК) штучних споруд, а саме: на Південному мосту, на мосту ім. Є.О. Патона, на мосту Метро та на Московському мосту через р. Дніпро та р. Десенка, які належать Підприємству на праві повного господарського відання, з часткою 100 відсотків, оскільки не мало жодного конкурента;

- дії Підприємства, що полягають у встановленні економічно необґрунтованої вартості утримання 1 п.м споруди, де розташовані канали для КМ, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку з надання в користування місця в МК штучних споруд, а саме на названих мостах, шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

- Підприємство зобов'язано припинити зазначене порушення шляхом приведення вартості утримання 1 п.м споруди, де розташовані канали для КМ, до економічно обґрунтованого рівня у двомісячний строк з дня отримання рішення;

- за відповідне порушення на Підприємство згідно з частиною другою статті :52 названого Закону накладено штраф у сумі 34 000 грн.

Підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва з метою забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі і мостах; за ним закріплені на праві господарського відання мости та шляхопроводи м. Києва. Підприємство безпосередньо підпорядковується Київській міській державній адміністрації.

Підприємство є суб'єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

01.03.2009 Товариством і Підприємством укладено договір про надання в користування мережевого (кабельного) каналу № 225/136 (далі - Договір), згідно з яким:

- предметом договору є надання Підприємством Товариству місця в МК штучних споруд: Південний міст, Московський міст через р. Дніпро та р. Десенка і міст ім. Є.О. Патона, загальна довжина 4393,9 метрів погонних (пункт 1.1);

- плата за користування місцем у МК складає 10 413,54 грн. (з ПДВ) на місяць (пункт 3.1).

Додатковою угодою № 2 до Договору збільшено загальну довжину місця в МК штучних споруд (додано послугу на мосту Метро через р. Дніпро і міст через Русанівську протоку) до 7022, 3 погонних метрів, а також збільшено розмір плати за користування місцями у МК, яка складає 18 731,67 грн. (з ПДВ) на місяць.

За твердженням Підприємства, розмір плати за користування місцем у МК по кожному з мостів, зазначених у Договорі та додатковій угоді до нього, встановлено відповідно до калькуляції вартості утримання 1 п.м кабелю у технологічних нішах і колекторах мостів та шляхопроводів м. Києва на місяць по Підприємству за 2009 рік та складає 2,37 грн. (далі - Калькуляція).

В оскаржуваному рішенні зазначається, що Підприємство відповідно до Методики є суб'єктом господарювання, що займав монопольне (домінуюче) становище на ринку з надання в користування місця в МК штучних споруд з часткою 100 відсотків.

Товарними межами ринку визначено послуги з надання в користування місця в МК штучних споруд, а саме названих мостів, які належать Підприємству на праві повного господарського відання.

Товаром, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище Підприємства, є послуга з надання в користування місця в МК штучних споруд, а саме названих мостів.

Споживачами відповідних послуг є суб'єкти господарювання, які мають намір отримати доступ та використовувати місце в МК зазначених штучних споруд.

Територіальними (географічними) межами ринку є штучні споруди, а саме: Південний міст, міст ім. Є.О. Патона, міст Метро, Московський міст через р. Дніпро та р. Десенка (далі - ШС), які належать Підприємству на праві повного господарського відання.

Часовими межами ринку визначені періодом з 01.01.2009 по 31.12.2009.

Монопольне становище Підприємства на досліджуваному ринку визначено територіальним відділенням АМК відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Методики.

Доводи Підприємства стосовно неврахування територіальним відділенням АМК в оспорюваному рішенні інших суб'єктів господарювання, які надають послуги на ринку надання в користування місця в МК ШС, не приймаються, оскільки зазначені Підприємством суб'єкти господарювання - КП "Київський метрополітен" і ПАТ "Укртелеком" не надавали зазначених послуг у часових межах, визначених оскаржуваним рішенням. Так, КП "Київський метрополітен" не може надавати відповідні послуги через естакаду метропоїзду у зв'язку із специфікою технічної можливості надання такої послуги та, власне, предметом діяльності цього підприємства - наданням послуг з перевезення пасажирів. Що ж до ПАТ "Укртелеком", то ним надаються послуги з надання в користування місця в каналі кабельної каналізації електрозв'язку лише на мосту ім. Є.О. Патона починаючи з 09.08.2013, тобто поза часовими межами, визначеними оспорюваним рішенням, а на інших мостах ці послуги не надаються; крім того, суду не подано будь-яких доказів на підтвердження здійснення ПАТ "Укртелеком" діяльності на ринку, аналогічному тому, на якому Підприємство визнано таким, що займає монопольне (домінуюче) становище.

Підприємство включило до Калькуляції значну кількість витрат, які безпосередньо не стосуються вартості утримання 1 погонного метра споруди шириною 10 см, де розташовані канали для КМ.

Так, до Калькуляції включено статтю витрат "охорона мостів". Водночас за інформацією Підприємства послуги з охорони мостів надавалися у період травня 2008 року - січень 2009 року, а в подальшому Підприємством будь-яких договорів, предметом яких була охорона мостів не укладалося, тобто з 01.02.2009 по 31.12.2009 послуги з охорони мостів не надавалися, а в Калькуляції на 2009 рік закладено статтю витрат "охорона мостів" у розмірі 2 245 500 грн.

Крім того, до Калькуляції включено витрати на протипожежні матеріали: сіль в обсязі 3 435,5 т по 497,7 грн./т, всього 1 709 900 грн.; пісок в обсязі 1 500 т по 50 грн./т, всього на 75 000 грн. Водночас за інформацією про закупівлю солі за 2009 рік, наданою Підприємством, закуплено 1 548 т солі на 341 176,6 грн. (з урахуванням ПДВ та залізничного тарифу). Отже, середня вартість закупівлі солі у 2009 році склала 215,40 грн. - у 2,3 рази менше за вартість солі, витрати на яку включено до Калькуляції. У 2009 році Підприємством фактично витрачено на сіль 341 176,6 грн., а не 1 709 900 грн., як передбачено Калькуляцією, тобто витрати на сіль завищено в 5 разів (на 1 368 723,4 грн.).

В оспорюваному рішенні вірно встановлено, що відповідно до інформації Підприємства про закупівлю піску за 2009 рік закуплено 240 т піску на 9 620,2 грн. (з ПДВ). Отже, середня вартість закупівлі 1 тонни піску у 2009 році склала 40,08 грн., а не 50 грн., як зазначено в Калькуляції. Витрати на пісок у Калькуляції завищено у 7 разів (на 65 379,8 грн.); крім того, у 2009 році використано 32,6 т піску, а не 1 500 т, як передбачено Калькуляцією.

Згідно з Калькуляцією при прибиранні у зимовий період враховано 33 снігопади, механізована посипка у снігопади має відбуватися 6 разів на добу, ручна посипка у снігопади - 4 рази на добу, під час літнього прибирання миття проїзної частини відбувається 3 рази на добу, ручне прибирання - 1 раз на добу. Водночас жодних доказів на підтвердження цих статей витрат Калькуляції не подано.

Відтак витрати Підприємства, які включені до Калькуляції та на підставі яких розраховано вартість утримання 1 п.м споруд, де розташовані канали для КМ, є завищеними у порівнянні з фактично понесеними витратами.

Твердження Підприємства про незавищення включених до Калькуляції витрат у порівнянні з фактичними та про те, що ці витрати по суті є нормативними, а фактичні витрати відрізняються від нормативних у зв'язку з недостатністю бюджетного фінансування та неповною завантаженістю кабельних каналів, що не дозволяє виконувати роботи відповідно до нормативних потреб, не прийняті судом, тому що до Калькуляції включено витрати за послуги, які не видається можливим завищити, оскільки вони фактично не були надані або надані лише частково, як-от "охорона мостів" тощо. Доводи Підприємства стосовно недостатності державного фінансування як підстави для встановлення тих цін, що визнані економічно необґрунтованими, теж не прийнято судом, оскільки споживачі послуг з надання в користування в МК ШС повинні сплачувати кошти виключно в межах тих витрат, які фактично понесені та документально підтверджені при наданні послуг.

Доход (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) Підприємства становить 25 897, 8 тис. грн. Територіальним відділенням АМК враховано, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції Підприємством вчинено не вперше, ним не визнане та не припинене.

На час вирішення спору зі справи Підприємством не виконано оспорюване рішення, суму штрафу не сплачено.

Судом апеляційної інстанції додатково зазначено таке.

З матеріалів справи не вбачається, що територіальне відділення АМК здійснювало аналіз ринку надання в користування місця в МК ШС, а саме на Південному мосту, мосту ім. Є.О. Патона, мосту Метро та Московському мосту і встановлювало потенційних конкурентів Підприємства і визначило бар'єри вступу на ринок та бар'єри виходу з ринку інших суб'єктів господарювання. Територіальне відділення АМК не досліджувало питання щодо можливості ПАТ "Укртелеком" і КП "Київський метрополітен" надавати відповідні послуги, обмежившись лише встановленням обставин стосовно того, чи надавали ці особи відповідні послуги в 2009 році.

Територіальне відділення АМК не здійснило формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), що здійснюється з переліку товарів, які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи), за показниками взаємозамінності.

Монопольне становище Підприємства визначалося територіальним відділенням АМК за період з 01.01.2009 по 31.12.2009, а не за період з 01.03.2009 по 31.12.2009, тим часом Договір між Підприємством і Товариством був укладений 01.03.2009.

Територіальне відділення АМК не досліджувало динаміку цін на ринку, питання формування цін на ринку послуг, не досліджувало ціну на ринку на аналогічний (схожий) товар, не здійснювало оцінку для встановлення обґрунтованої вартості послуг, які надає Підприємство. Названим відділом не досліджено обставини, зазначені в листі Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради, де зазначено про відповідність розрахункової Підприємством вартості утримання 1 п.м кабелю вимогам Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг), оскільки в згаданому листі не було зазначено, про яку саме калькуляцію йдеться.

Територіальним відділенням АМК не було досліджено, чи відносяться послуги, які надає Підприємство, до послуг, на які встановлюються вільні ціни чи державні регульовані ціни.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для "скасування" (фактично - визнання недійсним) оспорюваного рішення.

Відповідно до положень Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: зокрема, на цьому ринку у нього немає жодного конкурента (частина перша статті 12);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини другої статті 13);

- за порушення, передбачені пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, визначеному згідно з частиною другою статті 52.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції подають позови до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Апеляційний господарський суд у прийнятті оскаржуваної постанови виходив з того, що територіальне відділення АМК належним чином не дослідило та не довело того, що Підприємство займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг та зловживало цим становищем. Однак з таким висновком погодитися не можна.

Місцевий господарський суд у розгляді даної справи встановив і обґрунтував належними доказами, що в межах розгляду територіальним відділенням АМК справи про порушення Підприємством законодавства про захист економічної конкуренції названим відділенням вчинено всі дії з дослідження необхідних з урахуванням характеру справи чинників визначення монопольного (домінуючого) становища названого суб'єкта господарювання як такого, що не мало жодного конкурента на ринку надання в користування місця в МК ШС.

Так, судом першої інстанції на підставі дослідження матеріалів справи з'ясовано, що:

- послуги, які надає Підприємство, і послуги, які надає КП "Київський метрополітен", не є взаємозамінними, не належать до групи однорідних послуг, які могли б розглядатися споживачем як одна і та ж послуга;

- ринок надання права прокладання кабелю зв'язку, що розміщений на спеціальних конструкціях, на якому (ринку) надає послуги КП "Київський метрополітен", і досліджуваний в даній справі ринок надання в користування місця в МК ШС - ці різні ринки послуг, на яких використовуються різні технології надання послуг;

- ПАТ "Укртелеком" надавалися послуги з надання в користування місця в каналі кабельної каналізації електрозв'язку лише по одному з мостів (ім. Є.О. Патона), а по інших мостах ці послуги ним не надавалися, тобто воно не було конкурентом Підприємства;

- інші суб'єкти господарювання не можуть розпоряджатися та використовувати майно Підприємства, закріплене за ним на праві повного господарського відання, в т.ч. згадані мости;

- Підприємством не доведено наявності у нього конкурентів на ринку послуг з надання місця в МК ШС (на Південному мосту, мосту ім. Є.О. Патона, мосту Метро та на Московському мосту );

- витрати, зазначені в Калькуляції, були завищені у порівнянні з фактичними витратами Підприємства, що мало наслідок встановлення економічно необґрунтованої вартості 1 п.м споруди, яка є фактично платою за послуги з надання в користування місця в МК ШС.

Відтак названим судом належним чином перевірено правильність визначення територіальним відділенням АМК як монопольного (домінуючого) становища Підприємства на ринку відповідних послуг, так і наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", і за результатами такої перевірки суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення первісного позову, а, отже, й про наявність підстав для задоволення позову зустрічного.

Натомість висновки апеляційного господарського суду, які ним зроблені у повторному розгляді справи, спростовуються, зокрема, таким:

- про те, що з матеріалів справи № 134-02/09.13 не вбачається, що територіальне відділення АМК здійснювало аналіз ринку надання в користування місця в МК ШС та встановлювало потенційних конкурентів Підприємства - зазначеними обставинами, які з'ясовані місцевим господарським судом і яким апеляційним господарським судом не надано належної правової оцінки;

- стосовно того, що територіальне відділення АМК не досліджувало питання щодо можливості ПАТ "Укртелеком" і КП "Київський метрополітен" надавати відповідні послуги, "обмежившись лише встановленням обставин чи надавали вказані особи послуги у 2009 році" - тим, що часові межі відповідного ринку якраз і обмежувалися саме 2009 роком (з 1 січня по 31 грудня), і наявності у Підприємства конкурентів протягом цього періоду з'ясовано не було і ним не доведено;

- про те, що на порушення Методики територіальне відділення АМК не здійснило формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп) за показниками взаємозамінності - тим, що у зв'язку із з'ясованою названим відділенням і підтвердженою у розгляді справи судом першої інстанції відсутністю у Підприємства конкурентів на названому вище ринку формування відповідних груп не лише не викликалося необхідністю, а й було неможливе;

- про наявність на поіменованих мостах "кабелів сторонніх організацій" - з'ясованими територіальним відділенням АМК і місцевим господарським судом обставинами стосовно того, що ринок надання права прокладання кабелю зв'язку, який розміщено на соціальних конструкціях, на якому надають послуги інші (крім Підприємства) організації, і ринок надання в користування місця в МК ШС, на якому надає послуги Підприємство, - це різні ринки послуг, оскільки на кожному з них (ринків) застосовуються різні технології надання послуг;

- стосовно того, що територіальним відділенням АМК при встановленні зловживання Підприємством монопольним становищем у частині встановлення завищеної ціни не було досліджено, зокрема, чи відносяться послуги, які надає Підприємство, до послуг, на які встановлюються вільні ціни, чи державні регульовані ціни, - тим, що Методикою не передбачено і апеляційним господарським судом не зазначено підстав, з яких назване відділення зобов'язане було досліджувати відповідне питання;

- про те, що територіальним відділенням АМК не досліджувалася динаміка цін на ринку, питання формування цін на ринку послуг, ціна на ринку на аналогічний (схожий) товар, не здійснювалася оцінка, в тому числі із залученням експертів, для встановлення обґрунтованої вартості надаваних Підприємством послуг, - тим, що: питання формування Підприємством цін на послуги згідно з Калькуляцією названим відділенням досліджувалося, про що свідчать обставини, встановлені місцевим господарським судом і не спростовані судом апеляційним; наявність динаміки відповідних цін та аналогічного (схожого) товару й, відповідно, ціни на нього Підприємством у розгляді справи не доведена і апеляційним господарським судом не встановлена, а неможливо досліджувати те, чого немає або наявність чого не підтверджена; оцінка обґрунтованості вартості послуг, що надавалися Підприємством, територіальним відділенням АМК також здійснювалася (за тією ж Калькуляцією), як це з'ясовано місцевим господарським судом, а обов'язкове залучення для цього експерта законом не передбачене;

- стосовно того, що територіальним відділенням АМК не досліджено "зазначені в листі Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради обставин" та не прийнято "його до уваги з формальних причин, оскільки в вищевказаному листі не було зазначено по яку саме калькуляцію йде мова", - тим, що відповідна причина якраз не є "формальною", а стосується суті питання, тому що кількість різноманітних калькуляцій є величезною, і якщо із згаданого листа не вбачалося, про яку саме з них йдеться, відмову територіального відділення АМК у взятті до уваги відповідних обставин, не підтверджених документально, не могла вважатися безпідставною;

- про те, що, "зобов'язавши позивача привести вартість 4 п.м штучної споруди, де розташовані канали для комунікаційних мереж, до економічно обґрунтованого рівня, відповідач вийшов за межі об'єкту аналізу щодо монопольного становища (товарні межі ринку)", - тим, що: товаром, стосовно якого визначалося монопольне (домінуюче) становище Підприємства, були послуги з надання в користування місця в мережевому каналі штучних споруд (мостів), - як це з'ясовано обома попередніми судовими інстанціями, територіальним відділенням АМК було встановлено (і це перевірено судом першої інстанції та не спростовано апеляційним господарським судом), що витрати Підприємства, зазначені в Калькуляції, були завищені у порівнянні з фактичними витратами Підприємства, що призвело до встановлення економічно необґрунтованої вартості 1 п.м споруди, яка (вартість) фактично є платою саме за послуги з надання в користування місця в мережевому каналі штучних споруд; таким чином, ніякого виходу "за межі об'єкту аналізу щодо монопольного становища" не відбулося; що ж до зобов'язання територіальним відділенням АМК Підприємства припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення вартості 1 п.м споруди до економічно обґрунтованого рівня (в тому числі й шляхом подання до суду позову про зобов'язання виконати рішення органу Антимонопольного комітету України), то відповідні повноваження такому органу надано законом, у тому числі згідно із статтями 7 і 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України". Крім того, частиною шостою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що у разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Судом апеляційної інстанції, всупереч наведеному законодавчому приписові, не зазначено жодної з цих підстав саме як підстави для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції, неправильно застосувавши частину першу статті 12, пункт 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 7 і 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та не застосувавши положення статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (у вирішенні питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення), скасував рішення місцевого господарського суду за відсутності для цього підстав, передбачених статтею 104 ГПК України, припустившись, таким чином, й неправильного застосування цієї норми процесуального права.

Тому оскаржувана постанова згідно з частиною другою статті 11110 ГПК України підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду з даної справи слід залишити в силі.

Керуючись статтями 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015

зі справи № 910/9954/14 скасувати.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2014 зі справи № 910/9954/14 залишити в силі.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець

Суддя В. Харченко