РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015Справа №910/9888/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна»
до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
про стягнення 4898,50 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Давиденко Л.І., Давиденко Н.О. - представники за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 4898,50 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком, на підставі Договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101010524 від 11.07.2013, виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача, в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до відповідача про відшкодування 4898,50 грн., як до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 порушено провадження у справі №910/9888/15, розгляд справи призначено на 25.05.2015.

06.05.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 22.06.2015.

19.06.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки страхове відшкодування повинно відшкодовуватись з урахуванням обопільної вини, в розмірі 50% від матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а також за вирахуванням франшизи. Крім того, положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають відшкодування страховиком лише оціненої шкоди, тобто вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, визначеної на підставі висновку незалежної експертизи, в той час, як різниця між оціненою шкодою та фактичними витратами позивача повинна бути відшкодована особою, яка цю шкоду завдала.

В судовому засіданні 22.06.2015 представники відповідача позов визнали частково, з огляду на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна», як страховиком, та ПП «СПРУТ СІТІ», як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101010524, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, 2012 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 18.07.2013 до 17.07.2014.

16.01.2014 о 10 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Шамрила, 5, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ та автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, а саме: Онищенко О.М., керуючи автомобілем «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, під час зміни напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ. В той же час, водій Лавренюк О.А., керуючи автомобілем «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, при русі по смузі зустрічного руху, не переконався, що це буде безпечно під час зміни напрямку руху, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2014 у справі №761/2247/14-п встановлено порушення Лавренюком Олександром Анатолійовичем вимог п.п. 10.1., 11.4. Правил дорожнього руху України, Лавренюка О.А. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Крім того, Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2014 у справі №761/2144/14-п встановлено порушення Онищенко Оксаною Миколаївною вимог п.п. 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, визнано її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000017 від 20.01.2014, виставленого власнику автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодоксіті", вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 5898,50 грн. з ПДВ.

23.01.2014 власник застрахованого автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ звернувся до позивача із Заявою про виплату страхового відшкодування №47946, в якій просив перерахувати належну йому суму страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ "Автодоксіті", для здійснення ремонту.

У відповідності до норм чинного законодавства, з урахуванням умов Договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101010524 від 11.07.2013, позивачем складено та підписано страховий акт №СНТ101010524/1 від 23.01.2014, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 5898,50 грн.

На підставі складеного страхового акту №СНТ101010524/1 від 23.01.2014, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Страхова компанія «Граве Україна», виконуючи свої зобов'язання за Договором №101010524 від 11.07.2013, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 5898,50 грн. на рахунок СТО - ТОВ "Автодоксіті", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №44342 від 24.01.2014.

Також, в матеріалах справи наявний Звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1945 від 03.02.2014, складений оцінювачем Тюрменко Дмитром Валентиновичем (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ФДМ України МФ №5151 від 02.06.2007), відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ в результаті його пошкодження складає 5429,51 грн.

02.04.2014 позивач звернувся до відповідача з Заявою на виплату страхового відшкодування в №50141, в якій просив виплатити суму страхового відшкодування у розмірі 5898,50 грн., втім відповідач відповіді не надав та виплату не здійснив.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, яким спричинено ДТП, належить Онищенко Оксані Миколаївні та знаходився під її керуванням.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

При цьому, як зазначено вище, дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було заподіяно шкоду автомобілю «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, сталася як з вини водія вказаного автомобіля, так і з вини водія автомобіля «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, що підтверджується постановами Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2014 у справі №761/2247/14-п та від 03.02.2014 у справі №761/2144/14-п

Позаяк, положеннями пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначено, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування.

Отже, з урахуванням постанов Шевченківського районного суду м. Києва, вина учасників ДТП визначається судом як рівна, а тому розмір відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ становить 50 відсотків.

Цивільно-правова відповідальність Онищенко Оксани Миколаївни, як власника автомобіля «Lexus», реєстраційний номер АА4404ЕХ, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6101609, належним чином завірена копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс №АС/6101609) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 5898,50 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АС/6101609 розміри лімітів відповідальності (50000,00 грн.) та франшизи (1000,00 грн.), а також встановлену судом ступінь вини в ДТП володільця автомобіля «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ - Лавренюка О.А. (50%), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1949,25 грн. (5898,50 грн. (сума страхового відшкодування) х 50% - 1000,00 грн. (франшиза) = 1949,25 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в повному обсязі, а його доводи щодо того, що положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають відшкодування страховиком лише оціненої шкоди, тобто вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, визначеної на підставі висновку незалежної експертизи, в той час, як різниця між оціненою шкодою та фактичними витратами позивача повинна бути відшкодована особою, яка цю шкоду завдала, спростовується наступним.

Так, судом було встановлено, що правовідносини позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» і страхувальника - ПП «СПРУТ СІТІ», виникли на підставі Договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101010524 від 11.07.2013, тобто, не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Добровільне страхування, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Суд звертає увагу, що статтею 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

А тому, наявність рахунку-фактури №СФ-0000017 від 20.01.2014, виставленого власнику автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер АА7672МЕ, СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодоксіті", страхового акту №СНТ101010524/1 від 23.01.2014 та платіжного доручення №44342 від 24.01.2014, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року в справі №3-50гс15.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 15, кв. 124; ідентифікаційний код 19243047) страхове відшкодування в сумі 1949 (одна тисяча дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 25 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 727 (сімсот двадцять сім) грн. 01 коп.

3. В решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.06.2015

Суддя Грєхова О.А.