РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/12632/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін

підводних та гідротехнічних робіт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ОЛМА

КОНСТРАКШН"

про стягнення 25 215,18 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Павицька Т.Б. (дов. № б/н від 30.01.2014)

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 23.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг № 15-ПО від 01.10.2014 у розмірі 25 215,18 грн., з яких 17 000, 00 грн. основного боргу, 3 489, 63 грн. пені, 4 471, 00 грн. збитків від інфляції, 254, 55 грн. річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2015 порушено провадження у справі №910/12632/15 та призначено до розгляду на 09.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09 .06.2015 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 23.06.2015, в зв'язку з неявкою представника відповідача та неподання ним витребуваних судом доказів.

В судове засідання 23.06.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором № 15-ПО про надання послуг від 01.10.2014, в частині оплати наданих послуг.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання жодного разу не з'явився.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як виконавцем та відповідачем, як замовником 01.0.2014 було укладено договір № 15-ПО про надання послуг (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується за завданням замовника, надати послуги з перевезення піщаного ґрунту (піску річкового) за допомогою баржі - пощадки Р - 543 в кількості не менш ніж 30 000 тон в місяць (надалі - вантаж), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити вартість виконаних послуг.

За умовами п. 2.1. договору вартість послуг з перевезення вантажу є договірною та вказана в додатку до договору, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2. договору оплата послуг по перевезенню піску проводиться замовником у відповідності до підписаного акту виконаних робіт протягом 3 - ох банківських днів з моменту підписання такого акту. До початку робіт замовник перераховує аванс в розмірі 10 000, 00 грн.

Згідно п. 3.3.1. договору замовник зобов'язаний прийняти вантаж та сплатити вартість послуг відповідно до умов договору.

Пунктом 4.2. договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг або не в повному обсязі стягується пеня на користь виконавця в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (п. 7.1. договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили вартість послуги з перевезення піщаного ґрунту (піску річкового) до причалу замовника становить 30 000, 00 грн. у т.ч. ПДВ за повний місяць надання послуг.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуг в жовтні - листопаді 2014 року на зальну суму 42 000, 00 грн., що підтверджується актами надання послуг № 1309 від 11.11.2014 та № 1173 від 31.10.2014 підписаними сторонами, копії яких наявні в матеріалах справи.

Надані послуги відповідачем були оплачені частково на суму 25 000, 00 грн. 24.10.2014 за рахунок внесення відповідачем авансу за договором.

Доказів оплати відповідачем повної вартості наданих послуг матеріали справи не містять.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача 17 000, 00 грн. основного боргу, 3 489, 63 грн. пені, 4 471, 00 грн. інфляційних збитків, 254, 55 грн. 3 % річних за період прострочення з 06.11.2014 по 12.05.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір № 15-ПО про надання послуг від 01.10.2014 є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідач в жовтні - листопаді 2014 року прийняв надані йому позивачем послуги обумовлені договором укладеним між сторонами, вартість яких склала 42 000, 00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачем за надані послуги оплату було внесено лише частково в розмірі 25 000, 00 грн., станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 17 000, 00 грн., доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо якості та/або кількості наданих послуг не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 17 000, 00 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 17 000, 00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг, у відповідності до п. 2.2. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 17 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 489, 63 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, відповідно до п. 4.2. договору, розрахованої за кожним актом надання послуг окремо, за загальний період з 06.11.2014 по 12.05.2014.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня (ст. 3).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 3 489, 63 грн. у відповідності до п. 4.2. договору, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання. Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 4.2. договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 254, 55 грн. трьох відсотків річних та 4 471, 00 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за весь час прострочення за період з 06.11.2014 по 12.05.2015.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, як доведені та обґрунтовані.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог витрати по оплаті судового збору розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олма Констракшн" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 28; ідентифікаційний код 38650813) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, буд. 12; ідентифікаційний код 14287666) основний борг в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., пені - 3 489 (три тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 63 коп., 3 % річних - 254 (двісті п'ятдесят чотири) грн. 55 коп., інфляційних втрат - 4 471 (чотири тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (однієї тисячі вісімсот двадцяти семи) грн. 00 коп.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Повне рішення складено - 30.06.2015.

Суддя Головатюк Л.Д.