ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 907/1230/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М., - головуючого,
Грека Б.М., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КИЇВ"
на постанову та на рішення Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року Господарського суду Закарпатської області від 02.03.2015 року
у справі господарського судуЗакарпатської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КИЇВ"
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення 40 374,12 грн.,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з"явився,
- відповідача:не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "КИЇВ" (далі - ПАТ "АКБ "КИЇВ") звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) про стягнення 40374,12 грн., з яких 16244,86 грн. - заборгованість по орендним платежам, 22733,05 грн. - заборгованість по комунальним платежам, 707,05 грн. - пеня, 84,85 грн. - 3% річних, 604,31 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов"язань за договором оренди нежитлового приміщення №16-01/2-029 від 15.11.2012 року в частині сплати орендної плати та вартості комунальних та експлуатаційних послуг.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 02.03.2015 року (суддя Русняк В.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ "АКБ "КИЇВ" 34179,73 грн., в т. ч. 16224,86 грн. заборгованість з орендної плати, 16538,66 грн. заборгованість по комунальних платежах, 707,05 грн. - пеня, 604,31 грн. - інфляційні, 84,85 грн. - 3% річних та 1546,09 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року (колегія суддів у складі: Орищин Г.В. - головуючий, Галушко Н.А., Кузя В.Л.) рішення місцевого господарського суду від 02.03.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "АКБ "КИЇВ" - залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "АКБ "КИЇВ" подала касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року та рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.03.2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог (стягнення 6194,39 грн. заборгованості по комунальним платежам) і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості по комунальним платежам у розмірі 22733,05 грн. задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 15.11.2012 року між ПАТ "АКБ "КИЇВ" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 16- 01/2-029, відповідно до умов якого, орендодавець зобов'язався передати орендареві у тимчасове користування нежитлове приміщення, розташоване в підвалі будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 215,9 кв. м, а орендар зобов'язався оплачувати орендодавцю плату за користування ним.

Згідно з п.3.1 договору загальна сума орендної плати за повний місяць оренди з ПДВ складає 5397,50 грн. В зазначений розмір орендної плати не входять витрати комунальних та експлуатаційних послуг: електроенергія, водопостачання, водовідведення, теплопостачання та газопостачання. Орендар компенсує орендодавцю вказані витрати, які розраховуються та сплачуються додатково на підставі виставлених орендодавцем рахунків, виходячи з обсягів спожитих орендарем послуг відповідно до показань лічильників, а теплопостачання пропорційно займаній площі (п.3.2 договору).

Орендна плата вноситься один раз на місяць починаючи з моменту фактичної передачі приміщення орендареві по акту прийому-передачі не пізніше 20 числа кожного розрахункового місяця на поточний рахунок орендодавця на підставі виставленого ним рахунку. По закінченню кожного розрахункового місяця сторонами підписується двосторонній акт наданих послуг. Компенсація комунальних послуг здійснюється за минулий місяць, на підставі рахунків орендодавця, які орендар сплачує протягом 5 календарних днів з моменту їх отримання (п.3.2, 3.3 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що строк оренди приміщення становить з моменту підписання сторонами акту-приймання передачі приміщення і по 31.10.2015 року.

Згідно з п.2.2.4 договору, орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку, передбаченому п.6.2 договору, яким встановлено, що у разі прострочення виконання орендарем його зобов'язання щодо сплати орендної плати строком понад 30 календарних днів орендодавець має право застосувати оперативно-господарську санкцію до орендаря шляхом відмови в односторонньому порядку від виконання своїх зобов'язань за цим договором, а також відмовитись від встановлення господарських відносин з орендарем в майбутньому. Наслідком такої відмови є припинення дії цього договору після сплину 10 календарних днів після письмового повідомлення орендаря про розірвання договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.11.2012 року орендодавець, на виконання умов договору, передав орендарю нежитлове приміщення, що є об"єктом оренди за актом приймання-передачі.

01.04.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою розмір загальної площі орендованого приміщення становить 255,2 м2, а розмір орендної плати за повний місяць оренди з ПДВ становить 6380,00 грн. Додаткова угода є невід"ємною частиною договору оренди №16-01/2-029 від 15.11.2012 року.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтями 525, 526 ЦК України та статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

12.09.2014 року ПАТ "АКБ "КИЇВ" направило на адресу ФОП ОСОБА_4 вимогу про дострокове припинення договору та звільнення орендованого приміщення і повернення приміщення по акту прийому-передачі протягом 10 календарних днів з дати отримання цього листа, у зв"язку із порушенням орендарем умов договору щодо сплати ним орендної плати та комунальних платежів, право на розірвання договору в односторонньому порядку передбачене п.2.2.4 договору.

Даний лист отриманий відповідачем 16.09.2014 року, а отже в силу п. 6.2 договору, суди правомірно встановили, що даний договір був розірваний і припинив свою дію 27.09.2014 року.

Предметом позовних вимог, як-то зазначено позивачем у позовній заяві є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 16244,86 грн. за серпень 2014-вересень 2014 року, 707,05 грн. пені, 84,85 грн. 3% річних, 604,31 грн. інфляційних втрат та 22733,05 грн. заборгованості по комунальним послугам за квітень 2013 року, травень-липень 2014 року, серпень-вересень 2014 року.

Суди попередніх інстанцій, встановивши обставини справи, дослідивши умови укладеного договору оренди, момент його припинення, врахувавши, що позивачем на адресу відповідача направлялись акти наданих послуг щодо орендних платежів від 31.08.2014 року, 26.09.2014 року та спожитих комунальних послуг від 30.04.2013 року, 31.07.2014 року, 14.2014 року і ці акти останнім були отримані проте не підписані, окрім акту від 30.04.2013 року та не були оплачені, що є порушенням умов договору, з огляду на приписи ст. 525, 526, 530, 759 ЦК України дійшли вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати за серпень 2014-вересень 2014 року у розмірі 16244,86 грн., заборгованості по комунальним послугам за квітень 2013 року, травень-липень 2014 року, серпень-вересень 2014 року у розмірі 16538,66 грн.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили відповідальність орендаря за порушенням ним строків оплати у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи зазначених статей, а також неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань за договором в частині оплати орендної плати, колегія суддів погоджується з висновками попередніх інстанцій про стягнення 707,05 грн. пені, 84,85 грн. 3% річних, 604,31 грн. інфляційних втрат.

Доводи скаржника про те, що під час розгляду справи судами безпідставно було відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування комунальних послуг по газопостачанню за лютий-квітень 2014 року у розмірі 6194,39 грн. з посиланням на те, що вартість таких послуг за вказаний період були включені в акт 31.07.2014 року, який в свою чергу був надісланий відповідачу для підписання та оплати, проте не був оплачений, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що позивач у позовній заяві сам визначає предмет та підстави позову і звертаючись з даним позовом він просив суд стягнути заборгованість за комунальні послуги тільки за період квітень 2013 року, травень-липень 2014 року, серпень-вересень 2014 року у розмірі 22733,05 грн., період лютий-квітень 2014 року не був включений до предмету позовних вимог, а тому судом правомірно розглядались позовні вимоги лише щодо заявленого періоду.

Інші доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги, які були предметом ретельного дослідження в суді апеляційної інстанції і їм дана правильна правова оцінка.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого або постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КИЇВ" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року та рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.03.2015 року у справі №907/1230/14 залишити без змін.

Головуючий М.М.Черкащенко

Судді Б.М.Грек

Н.М.Нєсвєтова