РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/5148/15-г
За позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень»

до Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України»

про стягнення 34 900,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Алексєєв С.С., за довіреністю

від відповідача: Євтєєва О.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» (далі - позивач) до Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (далі - відповідач) про стягнення 34 900,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/5148/15-г, розгляд справи призначено на 08.04.2015 р.

07.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 08.04.2015 р. представник позивача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5148/15-г позивач не виконав.

У судове засідання 08.04.2015 р. представник відповідача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5148/15-г відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 08.04.2015 р. клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 08.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5148/15-г та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 13.05.2015 р.

15.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

07.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву.

13.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача була подана заява.

Судове засідання 13.05.2015 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. розгляд справи було призначено на 10.06.2015 р.

У судове засідання 10.06.2015 р. представник позивача з'явився, подав заяву, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

10.06.2015 р. представник позивача у судове засідання з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці по залізничній накладній № 53076436 у вагонах № 56377526, № 56476781, № 67066852, № 55433957 та № 55363345 на станцію Придача Південно-Східної залізниці (Російська Федерація) було відправлено вантаж «щебень для балластировки железнодорожного пути», відправник Хлібодарівське кар'єроуправління.

03.05.2014 р. на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагонів № 56377526, № 56476781, № 67066852, № 55433957 та № 55363345. При контрольному зважуванні було встановлено, що маса вантажу вказана в залізничних накладних у графі «маса вантажу в кг. визначена відправником» не відповідає фактичній масі вантажу, а саме:

Номер накладноїНомер вагонуМаса нетто по накладнійМаса нетто при перевірціРізницяВантажо підйомність вагону3 них понад вантажопідйомність вагону
0кг72000кг3000кг71000кг1000кг
0кг72000кг3000кг70000кг2000кг
0кг71050кг2050кг69000кг2050кг
0кг71300кг2300кг70000кг1300кг
0кг72200кг3200кг70000кг2200кг

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

В зв'язку з вищезазначеним, у відповідності з ч. 4 § 2 ст. 12 та п. 2 ч. 1 § 1 ст. 18 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС), було складено комерційний Акт серія А 049235/3 від 03.05.2014 року.

Згідно з § 1 ст. 7 СМГС, яка діє з 1 листопада 1951 року, договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка. Одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну. Накладна повинна бути заповнена в строгій відповідності з Поясненням по заповненню накладної СМГС (Додаток 12.5).

Відповідно до § 5 ст. 7 СМГС данні, що вносяться до накладної, повинні бути написані розбірливо чорнилами, шариковою ручкою, на друкарській машинці, комп'ютері, виконані типографським способом або нанесені штемпелем. Всі відомості в накладну повинні бути внесені відправником або залізницею у відповідні графи.

§ 11 ст. 7 СМГС передбачає, що маса вантажу, а також спосіб її визначення зазначається в накладній у відповідності з внутрішніми правилами, що діють на залізниці відправлення.

§ 6 ст. 9 СМГС передбачає, що вагони можуть бути завантажені до максимальної вантажопідйомності з урахуванням допустимого навантаження від осі вагону на колію у відповідності до § 3 ст. 8. Завантаження вагону понад максимальну вантажопідйомність є перевантаженням. § 7 даної статті зазначає, що визначення маси та кількості місць здійснюється у відповідності з внутрішніми правилами, що діють на залізниці відправлення.

Згідно з § 1 ст. 12 СМГС відправник несе відповідальність за правильність даних та заяв, зазначених ним в накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення цих даних та заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної.

Частина 1 § 2 ст. 12 СМГС передбачає, що залізниця має право перевірити правильність даних та заяв, зазначених відправником в накладній. В ч. 4 § 2 ст. 12 СМГС зазначено, що якщо в результаті перевірки вантажу, що була здійснена під час прямування або на станції призначення, було з'ясовано, що дані, зазначені в накладній відправником не відповідають дійсності, то станція, що здійснила перевірку, повинна про це скласти комерційний акт у відповідності до ст. 18 та зробити відмітку про акт в накладній в графі «Комерційний акт».

Як зазначено в п. 2 ч. 1 § 1 ст. 18 СМГС залізниця повинна скласти комерційний акт, як що під час перевезення або видачі вантажу вона здійснює перевірку стану вантажу, його маси або кількості місць, а також наявності накладної і при цьому встановлює невідповідність між даними. Зазначеними в накладній, та вантажем в натурі про найменування, масі, кількості місць вантажу, знаках (марках) та номерах місць вантажу, найменування отримувача та станції призначення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 § 3 ст. 12 СМГС штрафи стягуються при неправильному, неповному та неточному зазначенні в накладній даних та заяв, в результаті чого при навантаженні вантажу відправником було допущено перенавантаження вагону понад його максимальну вантажопідйомність (§ 6 ст. 9). Частиною 3 § 3 ст. 12 СМГС передбачено, що в даному випадку штраф по пункту 3 даного параграфу стягується у відповідності зі статтею 15 в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено даний надлишок.

В ч. 4 вищенаведеного параграфа зазначено, що передбачені даним параграфом штрафи залізниця вправі стягнути незалежно від відшкодування можливої шкоди та інших штрафів, що сплачуються відправником/одержувачем у відповідності з даною Угодою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 § 1 ст. 15 СМГС провізні платежі, визначені у відповідності з ст. 13, стягуються за перевезення по залізницям відправлення - з відправника на станції відправлення або у відповідності з діючими на залізниці відправлення внутрішніми правилами.

Згідно ч. 1 § 1 ст. 13 СМГС провізні платежі, під якими розуміється плата за перевезення вантажу, проїзд провідника, водія автопоїзда, додаткові збори та інші витрати, що виникли за час від приймання вантажу до перевезення до його видачі одержувачу, розраховуються по наступним тарифам, що діють в день укладання договору перевезення - у сполученні між станціями залізниць сусідніх країн за перевезення по залізницям країною відправлення та країною призначення - по тарифам що застосовуються залізницями цих країн для таких перевезень.

Позивач зазначає, що усі виявлені надлишки вантажу із зазначених вагонів було відвантажено та забрано самовивозом представником Хлібодарівського кар'єроуправління за межі станції Павлоград-1, про що свідчить розписка.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що дана розписка не відповідає вимогам внутрішньої інструкції відповідача.

Однак, до матеріалів справи додано належним чином засвідчену копію листа директора Хлібодарівського кар'єроуправління, з якої вбачається підтвердження обставин зазначених позивачем, яка в свою чергу приймається судом як належний доказ, та не спростовується доводами відповідача.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, перевіривши вірність розрахунку штрафу, наданого позивачем, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за перевантаження вагонів понад вантажопідйомність у розмірі 34 900,00 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 3 056,01 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7 відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Обґрунтовуючи суму понесених витрат, представник позивача надав суду залізничні квитки, що підтверджують поїздки представника позивача до м. Києва і в зворотному напрямку з метою явки у судові засідання у даній справі, та документи на підтвердження оплати вартості проживання в готелі в м. Києві, оскільки явка представників сторін була визнана судом обов'язковою.

Проте, суд не вбачає підстав для повного задоволення зазначених витрат, оскільки як вбачається з наданих представником позивача документів, останній перебував у м. Києві один раз протягом трьох з половиною діб, інший раз протягом двох діб, порахувавши сумарну кількість коштів, витрачених позивачем на залізничні квитки та проживання у готелі, виокремивши судові витрати, пов'язані з забезпеченням явки представника позивача у судові засідання у даній справі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 358,61 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32; ідентифікаційний код: 24249750) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код: 01073828) штраф в розмірі 34 900 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 1 358 (одна тисяча триста п'ятдесят вісім) грн. 61 коп.

Повне рішення складено 22.06.2015 р.

Суддя О.В. Нечай