номер провадження справи 20/116/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 Справа № 908/2916/15

За позовом Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону (02093, м. Київ, вул. Поліська, буд. 28) в інтересах держави в особі:
позивач: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 6)
до відповідача: Публічного акціонерного товариства Мотор Січ (68069, м. Запоріжжя, пр-т. Моторобудівників, буд. 15)
про стягнення штрафних санкцій в розмірі 346508,01 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:
Від прокурора Зубков В.С. (витяг з наказу № 84к від 01.09.2014 р.);
Від позивача Ященко В.В. (дов. № 220/333/д від 18.05.2015 р.);
Від відповідача Польнікова Н.В. (дов. № 184 від 31.07.2014 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 346508,01 грн.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2916/15, справі присвоєно номер провадження 20/116/15, справу призначено до розгляду на 08.06.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 18.06.2015 р. У судовому засіданні на підставі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 25.06.2015 р. до 11.30 год., та перерва з 11.30 год. до 16.15 год.
25.06.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У судовому засіданні 18.06.2015 р. прокурор надав позовну заяву про уточнення позовних вимог (вих. № 2425вих.-15 від 12.06.2015 р.), якою конкретизував прохальну частину позову, зазначивши, що штрафні санкції в розмірі 2695422,99 грн. просить стягнути з відповідача на користь позивача.
Оскільки даною заявою прокурор не змінює ані предмету, ані підстав позову, заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.
У судовому засіданні 25.06.2015 р. позивач надав письмове клопотання прокурора про перенесення судового засідання на інший термін у зв`язку з необхідністю витребування доказів по справі.
Представник позивача в судовому засіданні 26.05.2015 р. заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.
Клопотання позивача судом задоволено на підставі ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 25.06.2015 р. оголошувалась перерва до 16.15 год.
Після перерви, о 16.15 год. в судовому засіданні брав участь прокурор, який клопотання про відкладення розгляду справи не підтримав. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що докази, які необхідно було витребувати, надаються суду для долучення до матеріалів справи разом із письмовим клопотанням від 25.06.2015 р. № 2428 вих-15, яке надійшло через канцелярію суду.
Прокурор та позивач підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням письмового уточнення, яке надійшло до суду 18.06.2015 р., просять стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції в розмірі 346508,01 грн. Позовні вимоги мотивовані слідуючими обставинами. 30.10.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 294/14/92 від 30.10.2014 р. про надання послуг із капітального ремонтування та переобладнання повітряних літальних апаратів і авіаційних двигунів. Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 18.11.2014 р. № 1 позивач має право за письмовим погодженням сторін відповідно до рішення Міністра оборони України здійснювати попередню оплату в розмірі до 50% від суми договору терміном до 25.12.2014 р. На підставі рішення Міністра оборони України від 26.11.2014 р. № 18090/з на рахунок відповідача перераховано попередню оплату в сумі 2100000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 02.12.2014 р. №№ 294/194, 294/137. Відповідач зобов`язався в строк до 25.12.2014 р. після отримання попередньої оплати надати документи позивачу, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунки позивача. Відповідно до актів приймання послуг від 04.02.2015 р., 09.02.2015 р. відповідач підтвердив надані послуги на суму 2422643,84 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 71342,21 грн., яка складається з штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітних документів щодо використання попередньої оплати (п. 1 додаткової угоди № 1 від 18.11.2014 р.). Штрафні санкції нараховані за період із 26.12.2014 р. по 09.02.2015 р. у розмірі однієї облікової ставки НБУ. Також відповідач допустив інші суттєві порушення умов договору, а саме: не надав послуги у визначені договором терміни. Специфікацією послуг до договору (додаток 1) визначено послуги по капітальному ремонту кожного авіаційного двигуна до 25.12.2014 р. Станом на 30.03.2015 р. послуги щодо капітального ремонту авіаційних двигунів типу ТВЗ-117 ВМ (МТ) надані з порушенням визначених договором термінів, що підтверджується актами приймання послуг від 04.02.2015 р., 09.02.2015 р. Відповідно до ст. 231 ГК України та п. 7.2 договору відповідач зобов`язаний сплатити за порушення термінів надання послуг пеню та штраф у сумі 275165,89 грн., нараховані окремо за кожним двигуном. Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на 30.03.2015 р. становить 346508,01 грн. Усі листи та претензія позивача залишені відповідачем без задоволення. Позов обґрунтовано ст. 121 Конституції України, ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 193, 231 ГК України, ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», ч. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти».
Відповідач проти позову заперечив із підстав, викладених у письмовому відзиві та додаткових письмових поясненнях. Зазначає, що за своєю правовою природою договір № 294/14/92 від 30.10.2014 р. є договором підряду. Сторони погодили, що визначений в п. 5.1 договору термін надання послуг (до 25.12.2014 р.) стосується виключно терміну виконання відповідачем капітального ремонту авіаційних двигунів (виконання фактичного ремонту), а не дати остаточного затвердження замовником акту приймання послуг. На виконання умов договору відповідач на власному підприємстві в строки, визначені договором (до 25.12.2014р.), здійснив капітальний ремонт і переобладнання авіаційних двигунів, що належать державі. Фактичне відвантаження відремонтованих двигунів, на виконання п. 5.8 договору, відповідачем позивачу в особі військової частини НОМЕР_1 , підтверджено накладною на відпуск ТМЦ № 0288518 від 16.12.2014 р. та товарно-транспортною накладною від 16.12.2014 р.; позивачу в особі військової частини НОМЕР_2 , - підтверджено накладною на відпуск ТМЦ № 0288517 від 16.12.2014 р. та товарно-транспортною накладною від 16.12.2014 р. У термін 25.12.2014 р. відповідачем було виконано покладені на нього договором обов`язки в повному обсязі, зокрема, обов`язки з ремонту і переобладнання авіаційних двигунів, обов`язки з оформлення документів (акту технічного стану і акту приймання) і обов`язки зі здачі відремонтованих двигунів замовнику, що підтверджується актом приймання авіаційно-технічного майна, актами технічного стану. Таким чином, відповідач надав позивачу в повному обсязі послуги, під якими сторони, укладаючи угоду, розуміли виключно капітальний ремонт та переобладнання літальних апаратів і двигунів, що зафіксовано в п. 1.2 розділу 1 договору. Всі наступні дії сторін договору були пов`язані виключно з документальним прийняттям позивачем, як замовником, вже наданих фактично послуг, і викликані необхідністю здійснення позивачем аналізу і затвердження вартості і якості наданих відповідачем послуг шляхом остаточного затвердження саме і виключно позивачем акту прийняття ним послуг. Фактично дата затвердження замовником акту приймання послуг є датою визнання замовником понесених виконавцем витрат із надання послуг і якості наданих виконавцем послуг, а тому дата затвердження акту приймання послуг не може співпасти з датою 25.12.2014 р., яка є датою надання реальних послуг із ремонту та які були прийняті замовником, що підтверджено актом приймання № 72 авіаційно-технічного майна 17.12.2014 р. і актом прийому № 111 авіаційного майна 17.12.2014 р. Відповідачем було належно виконаний ремонт авіаційних двигунів і надано всі звітні документи замовнику вчасно, а тому нарахування штрафу в сумі 71342,21 грн. за несвоєчасне надання документів, що підтверджують фактичне надання послуг, є протиправним. Крім того, договором передбачений інший розмір штрафних санкцій, ніж ст. 231 ГК України. Не відповідає законодавчим приписам намагання позивача стягнути з відповідача двічі штрафні санкції за нібито ненадання послуг, у визначені договором терміни (до 25.12.2014 р.). Зазначає, що мається прострочення кредитора, оскільки останні дії оформлення акту покладені договором на замовника, зокрема, отримання ним висновку і посвідчення військового представництва. Відповідачем дотримані положення спеціальних законодавчих актів, якими передбачена процедура і строки визначення витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Крім того, у позивача перед відповідачем за договором рахується заборгованість, яка підлягала сплаті до 11.03.2015 р., в сумі 322643,84 грн.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:

30.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» (виконавець, відповідач у справі) та Міністерством оборони України (замовник, позивач у справі) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/92, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати послуги в терміни відповідно до специфікації послуг (додаток 1), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги. Найменування послуг: послуги щодо капітального ремонтування та переобладнання повітряних літальних апаратів і авіаційних двигунів, код 30.30.6 згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК016-2010, а саме: капітальний ремонт авіаційних двигунів типу ТВ3-117 (далі послуги). Кількісні характеристики послуг, що надаються за договором: відповідно до специфікації послуг (далі специфікація) (додаток 1) (п.п. 1.1, 1.2 договору).
Відповідно до п. 3.1 ціна цього договору становить 4214002,44 грн., в т.ч. ПДВ 20% у розмірі 702333,74 грн.
Згідно з п. 4.1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 18.11.2014 р.) за письмовим погодженням між сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, замовник має право здійснювати попередню оплату в розмірі 50 відсотків від суми договору терміном до двох місяців згідно з абзацу 3 підпункту 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» (зі змінами). Виконавець у термін до 25.12.2014 р. повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг, або повернути невикористані кошти на рахунок замовника. Якщо в термін до 25.12.2014 р. послуги не виконані, то виконавець несе відповідальність відповідно до п. 7.2 договору, а попередня оплата повертається замовнику, термін повернення 25.12.2014 року.
Термін надання послуг: до 25.12.2014 р., згідно зі специфікацією (додаток 1) після письмового повідомлення замовника, передбаченого п. 1.4 договору, в обсязі послуг, зазначених у письмовому повідомленні (п. 5.1).
Місце надання послуг: надання виконавцем послуг замовнику здійснюється на підприємстві виконавця (п. 5.2).
Згідно з п. 5.4 приймання-передача виробів від замовника до виконавця здійснюється протягом 10 днів із моменту письмового повідомлення замовником виконавця про готовність до виконання умов договору таким чином:
(п.п. 5.4.1) приймання-передача виробів від замовника до виконавця здійснюється представниками виконавця в присутності представників замовника з обов`язковим оформленням представниками замовника акту технічного стану (форма 12 встановлена наказом МО України від 24.12.2010 р. № 690) та спільно з представником виконавця акту приймання.
(п.п. 5.4.2) місце приймання-передачі виробів від замовника до виконавця: військова частина НОМЕР_2 (м. Броди, Львівська обл.) відповідно до специфікації.
(пп. 5.4.3) акт технічного стану виробу та акт приймання оформлюються спільно представниками виконавця (військової частини НОМЕР_2 (м. Броди, Львівська обл.) протягом 3 робочих днів із дати отримання наряду на передачу, але не пізніше дня передавання виробу виконавцю.
Транспортування виробів після виконання ремонту здійснюється силами та засобами виконавця до військової частини НОМЕР_2 (п. 5.8).
Відповідно до п. 5.11 приймання виробів здійснюється представниками замовника (представниками військової частини ( НОМЕР_2 )) в присутності представників виконавця у термін, який зазначений у специфікації надання послуг, із обов`язковим оформленням виконавцем або представником виконавця акту технічного стану та спільно з представником замовника - акту приймання. Акт технічного стану та акт приймання оформляються виконавцем (акт приймання спільно з представниками військової частини ( НОМЕР_2 )) протягом 3 робочих днів із дати завершення капітального ремонту виробу, але не пізніше дня передачі виробу представникам військової частини ( НОМЕР_2 ).
Послуги після їх завершення повинні бути засвідчені відділом технічного контролю виконавця та представником Військового представництва, після чого виконавець зобов`язаний оформити робочу документацію виробу (п. 5.12).
Згідно з п. 5.13 після надання послуг, оформляється акт приймання послуг (додаток 4), що затверджується виконавцем та замовником.
Датою надання послуг виконавцем за даним договором є остання дата затвердження акту приймання послуг (додаток 4) замовником. Замовник затверджує акт приймання послуг (додаток 4) при наявності висновку Військового представництва щодо фактичних витрат з надання послуг згідно з п. 3.6 договору та отримання посвідчення Військового представництва, яким затверджується відповідність наданих послуг вимогам, зазначеним у договорі (щодо якості наданих послуг) (п. 5.14).
Відповідно до п. 10.2 договір діє до 31.12.2014 р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Сторонами до договору, зокрема, підписано додаток 1 «специфікація послуг», в якому зазначено найменування виробів, що підлягають ремонту: авіаційний двигун, найменування послуги: капітальний ремонт авіаційного двигуна, одиниця вимірювання, кількість, ціна за одиницю, термін виконання: до 25.12.2014 р., після отримання від замовника письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору.
Згідно зі специфікацією послуг (додаток 1) підлягають ремонту: авіаційні двигуни типу ТВ3-117 у кількості 2, а саме: авіаційний двигун ТВ3-117ВМА зав. № 231, авіаційний двигун ТВ3-117ВМА зав. № 376.
Листом від 31.10.2014 р. № 294/4148 позивач, відповідно до п. 5.1 договору, повідомив відповідача про готовність замовника на закупівлю послуг з капітального ремонту авіаційних двигунів ТВ3-117 на загальну суму 4214002,44 грн.
Рішенням Тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оброни України від 26.11.2014 р. № 18090/з надано згоду на перерахування позивачем відповідачу суми попередньої оплати за договором.
Позивач перерахував відповідачу суму 2100000,00 грн. попередньої оплати згідно з платіжним дорученням № 294/137 від 02.12.2014 р.
17.12.2014 р. між відповідачем та представниками в/ч НОМЕР_2 (м. Броди) та в/ч НОМЕР_1 підписані акт приймання № 72 авіаційно-технічного майна по авіаційному двигуну ТВ3-117ВМА, зав. № 376 та акт № 111 прийому авіаційного майна по авіаційному двигуну ТВ3-117ВМА, зав. № 231, відповідно, затверджені командиром військової частини.
У матеріалах справи маються затверджені відповідачем: акт технічного стану авіаційного двигуна ТВ3-117ВМА № 376, який переданий до в/ч НОМЕР_2 (м. Броди) відповідно до наряду від 09.12.2014 р. № 116/6/49АТМ; акт технічного стану авіаційного двигуна ТВ3-117ВМА № 231, який переданий до в/ч НОМЕР_1 (смт. Чорнобаївка) відповідно до наряду від 09.12.2014 р. № 116/6/48АТМ.
Відповідно до накладної № 0288517 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 16.12.2014 р. та товарно-транспортної накладної від 16.12.2014 р. відповідач передав військовій частині № НОМЕР_2 авіадвигун ТВ3-117ВМА № 376.
Згідно з накладної № 0283518 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 16.12.2014 р. та товарно-транспортної накладної від 16.12.2014 р. відповідач передав військовій частині № НОМЕР_1 авіадвигун ТВ3-117ВМА № 231.
16.12.2014 р. відповідач виставив позивачу рахунки №№ 2802п, 2803п (кожен на суму 2107001,22 грн.) по зазначеним двигунам із призначенням платежу: «… після капітального ремонту згідно договору № 294/14/92 від 30.10.2014».
30.01.2015 р. сторонами підписаний протокол (додаток 3) погодження договірної (фактичної) ціни на суму 2422643,84 грн. із зазначенням підстави: 1. розрахунково-калькуляційні матеріали про встановлення ціни на послуги згідно з вих. від 26.01.2015 р. № 154; висновок Військового представництва від 26.01.2015 р. №№ 152, 153.
03.02.2015 р. за № 202 позивачем (Головне представництво замовника № 621) видано відповідачу посвідчення № 1/294/14/92 в тому, що пред`явлені ним роботи за договором від 03.10.2014 р. № 294/14/92: капітальний ремонт авіаційних двигунів типу ТВ3-117, пред`явлено: 25.12.2014 р., прийнято (дата закінчення прийомки) 25.12.2014 р.
09.02.2015 р. затверджено складений представниками сторін у м. Броди (від позивача в/ч НОМЕР_2 ) акт приймання послуг за договором № 294/14/92 від 30.10.2014 р. авіаційного двигуна ТВ3-117ВМА, зав. № 0376 на суму 1172155,36 грн.
09.02.2015 р. затверджено складений представниками сторін (від позивача в/ч НОМЕР_1 ) акт приймання послуг за договором № 294/14/92 від 30.10.2014 р. авіаційного двигуна ТВ3-117ВМА, зав. № 0231 на суму 1250488,48 грн.
Позивач направив відповідачу претензію № 294/259 від 20.01.2015 р. про сплату пені за порушення строку виконання зобов`язання та пені за неповернення попередньої оплати відповідно до умов договору про закупівлю послуг за державні кошти від 30.10.2014 р. № 294/14/92.
У квітні 2015 р. до господарського суду звернувся з позовом заступник військового прокурора Дарницького гарнізону (позивач Міністерство оборони України), просить стягнути з ПАТ «Мотор Січ» штрафні санкції у розмірі 346508,01 грн.
Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на наступних підставах.
Предметом спору є стягнення штрафних санкцій.
Згідно з ст.ст. 217, 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.
Із змісту ч. 2 ст. 193, ст. 218 ГК України слідує, що підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором, є порушення зобов`язання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, для притягнення до відповідальності необхідно перш за все встановити факт порушення (невиконання або неналежне виконання) зобов`язання. Оскільки підставою виникнення зобов`язань згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України є договір, суд надає оцінку вказаному у підставі позову договору № 294/14/92 від 30.10.2014 р., який має назву договору про закуплю послуг за державні кошти. У судовому засіданні прокурор та позивач також підтвердили, що предметом договору є надання послуг.
Суд вважає, що за своєю правовою природою договір №294/14/92, укладений між сторонами у справі, є договором підряду і погоджується в цій частині із позицією відповідача. Вирішуючи спір, суд бере до уваги наступне.
Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частинами 1, 2 ст. 837 ЦК України визначено поняття договору підряду: за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Таким чином, Цивільним кодексом України договори про надання послуг і договори підряду регулюються окремо. Визначальною ознакою послуг за загальним правилом є те, що вони споживаються замовником у процесі надання. Тобто, на момент завершення виконання відсутній результат як певний відокремлений матеріалізований об`єкт. Надання послуг, на відміну від підряду, не є договором із передання певного результату і саме тому ст. 901 ЦК України не покладає на замовника обов`язок прийняти послугу. Натомість за договором підряду відповідно до ст. 837 ЦК України замовник зобов`язується саме прийняти та оплатити виконану роботу, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати цю роботу. Згідно з договором підряду результат має бути не лише матеріалізованим і чітко визначеним, а й таким, що може відокремлюватися від здійснених підрядником дій.
Оскільки як вбачається із вказаного у підставі позову договору № 294/14/92 від 30.10.2014 р. він укладений у порядку закупівлі за державні кошти, і прокурор вказує ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», то суд бере до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Статтею 1 Закону також визначено, що послуги - будь-який предмет закупівлі (крім товарів і робіт), зокрема, транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт (п.20); роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація існуючих об`єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, роботи з нормування в будівництві, геологорозвідувальні роботи, технічне переоснащення діючих підприємств та супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші послуги, які включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих робіт (п.23).
Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач здійснював капітальний ремонт та переобладнання переданих йому позивачем авіаційних двигунів, і після проведення капітального ремонту передав двигуни, як певні відокремлені матеріалізовані об`єкти із заводськими номерами, тому суд відповідно до приписів ст. 235 ЦК України застосовує законодавство, яке регулює правовідносини підряду і надає оцінку умовам договору, враховуючи, що згідно з статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Приписами ст. 837 ЦК України встановлено обов`язок підрядника на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), передати її результат замовнику, та встановлено обов`язок замовника прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Із системного аналізу договору вбачається, що договором передбачено складання декількох актів, зокрема, акт технічного стану та акт приймання (п. 5.11), акт приймання послуг (п. 5.13). При цьому у п. 5.11 передбачено, що сам факт приймання виробів із капітального ремонту, тобто результат роботи, засвідчують Акт технічного стану та акт приймання, які оформляються протягом 3 робочих днів із дати завершення капітального ремонту.
Із представлених сторонами доказів слідує, що зобов`язання відповідача, як підрядника, фактично виконано і капітальний ремонт завершено та його результат прийнято замовником 17.12.2014 р., тобто у встановлений договором термін - включно до 25.12.2014р.
Даний факт підтверджено підписаними 17.12.2014 р. актами приймання авіаційно-технічного майна (затверджені командиром військової частини) та актами технічного стану окремо по авіаційним двигунам; накладною № 0288517 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 16.12.2014 р., товарно-транспортною накладною від 16.12.2014 р., накладною № 0283518 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 16.12.2014 р., товарно-транспортною накладною від 16.12.2014 р., згідно з якими відповідач передав військовим частинам авіадвигуни (згідно з переліком). У виданому відповідачу посвідченні № 1/294/14/92 від 03.02.2015 р. за № 202 Головного представництва замовника № 621 також вказано, що пред`явлені відповідачем роботи за договором № 294/14/92: капітальний ремонт авіаційних двигунів типу ТВ3-117, пред`явлено: 25.12.2014 р. у кількості 2, прийнято (дата закінчення прийомки) 25.12.2014 р.
У долученому до позовної заяві листі № 294/160 від 15.01.2015 р. також, зокрема, висловлено подяку відповідачу за якісний ремонт авіаційних двигунів у 2014 році у дуже стислий термін, а також вказано, що зазначені авіаційні двигуни відремонтовані та відвантажені за призначенням.
Прокурором заявлено вимоги про стягнення 275 165,89 грн. пені та штрафу, відповідно до п. 7.2 договору та ст. 231 ГК України за суттєве порушення умов договору, а саме: ненадання послуг у визначені договором терміни, із них: 130 109,23 грн. пеня та штраф щодо капітального ремонту авіаційного двигуна ТВЗ-117ВМА, зав. № Н376 (прострочення 41 день із 26.12.2014 р. по 04.02.2015р.), 145056,66 грн. пеня та штраф щодо капітального ремонту авіаційного двигуна ТВЗ-117 ВМА, зав. № 231 (прострочення 46 днів із 26.12.2014 р. по 09.02.2015 р.)
Частиною 1 статті 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Виходячи із положень зазначеної норми, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції у вигляді штрафу, передбаченого частиною 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: має місце факт порушення; інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що види порушень та санкції встановлюються згідно вимог чинного законодавства. У випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджує факт виконання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від суми невикористаних коштів.
Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення згідно з п. 7.2 договору, ст. 231 ГК України суми 275 165,89 грн. пені та штрафу, оскільки роботи щодо капітального ремонту авіаційних двигунів виконані у визначений у п. 5.1 договору термін включно до 25.12.2014 р., після завершення ремонту згідно з п. 5.11 прийняті вироби представниками замовника у термін, зазначений у специфікації до 25.12.2014 р.(17.12.2014 р.) і оформлені та підписані передбачені договором акти технічного стану, акти приймання, акти надання послуг до 25.12.2014 р.
При цьому суд бере до уваги, що у договорі сторонами встановлено: термін надання послуг включно до 25.12.2014 р. (п. 5.1) та дата надання послуг виконавцем (остання дата затвердження акту приймання послуг замовником) (п. 5.14).
Відповідно до ст.ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно з приписами законодавства, яке регулює правовідносини підряду, у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів (ст. 846 ЦК України). Статтею 854 цього Кодексу, яка регулює порядок оплати, передбачено: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Внаслідок неправильного визначення правової природи договору у п. 5.14 договору вказано, що датою надання послуг є остання дата затвердження акту приймання послуг. По суті сторони передбачили цю умову у зв`язку з тим, що виконані роботи оплачуються за державні кошти і вимагається більш детальна перевірка (аналіз витратних матеріалів) та затвердження остаточної вартості та якості робіт. Дата затвердження акту є датою визнання позивачем понесених відповідачем витрат та якості робіт, підставою для здійснення розрахунків за виконані роботи і відсутність такого доказу унеможливлює оцінити остаточну вартість фактично виконаних робіт. Однак, оскільки відповідачем виконані роботи з капітального ремонту, а не надавались послуги, то належним доказом фактичного (реального) виконання в натурі робіт з капітального ремонту є акти технічного стану, акти приймання, акти надання послуг, в яких підтверджено сторонами і засвідчено здача відповідачем з капітального ремонту та приймання представниками позивача авіаційних двигунів у строк до 25.12.2014 р.
Тому суд вважає недоведеним факт суттєвого порушення умов договору ненадання послуг у визначені договором терміни, і відповідно відсутні підстави для стягнення суми 275 165,89 грн. пені та штрафу, нарахованих згідно з п. 7.2 договору, ст. 231 ГК України.
Прокурором також заявлено вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 71342,21 грн., яка складається з штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітних документів щодо використання попередньої оплати (п. 1 додаткової угоди № 1 від 18.11.2014 р.). Штрафні санкції нараховані за період з 26.12.2014 р. по 04.02.2015 р. в розмірі однієї облікової ставки НБУ щодо капітального ремонту авіаційного двигуна ТВЗ-117ВМА, зав. № Н376 (прострочення 41 день) та за період із 26.12.2014 р. по 09.02.2015 р. (прострочення 46 днів) щодо капітального ремонту авіаційного двигуна ТВЗ-117 ВМА, зав. № 231.
Відповідно до п. 4.1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 18.11.2014 р.) за письмовим погодженням між сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, замовник має право здійснювати попередню оплату в розмірі 50 відсотків від суми договору терміном до двох місяців. Виконавець у строк до 25.12.2014 р. повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг, або повернути невикористані кошти замовнику у триденний термін. Якщо в термін до 25.12.2014 р. послуги не виконані, то виконавець несе відповідальність відповідно до п. 7.2 договору, а попередня оплата повертається замовнику, термін повернення - 25.12.2014 р..
Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджує факт виконання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від суми невикористаних коштів.
Прокурором вимоги про стягнення 71 342,21 грн. заявлені за несвоєчасне надання звітних документів щодо використання попередньої оплати у строк до 25.12.2014 р.
Суд враховує, що за змістом п.п. 4.1, 7.2 договору передбачена відповідальність за ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджує факт виконання послуг, а не звітних документів щодо використання попередньої оплати. По-друге, заявляючи вимоги про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітних документів, щодо використання попередньої оплати, прокурором та позивачем не доведено які саме звітні документи ненадані і в якому саме пункті договору чи нормативному акті встановлений перелік цих документів, тобто, ні у п. 7.2, ні в позовній заяві не конкретизовано, які документи повинен передати підрядник (найменування документа, в якій кількості), тобто документи не мають індивідуальних ознак. Із змісту договору слідує, що сторони не передбачили конкретний перелік цих звітних документів, на відміну від документів на оплату, перелік яких визначено у п. 4.2 договору. По третє, суд вважає, що документи, які підтверджують фактичне виконання робіт з капітального ремонту надані до 25.12.2014 р. включно, оскільки оформлені і підписані передбачені договором акти технічного стану, акти приймання, акти надання послуг до 25.12.2014 р. У зв`язку з цим, у відповідача були відсутні підстави для повернення попередньої оплати у строк до 25.12.2014 р.
Посилання прокурора та позивача на довідку щодо надходження РКМ та надання висновків та посвідчень, листування, зокрема, листи № 1697 від 16.12.2014 р., № 1690 від 22.12.2014 р., № 1775 від 30.12.2014 р., № 1779 від 31.12.2014 р., № 7 від 06.01.2015 р., № 93 від 21.01.2015р., № 115 від 23.01.2015 р., № 434 від 13.01.2015р., № 37477 від 29.12.2014 р., № .4093 від 19.02.2015 р., № 3201, № 2878 від 09.02.2015 р., № 294/160 від 15.01.2015 р., № 294/5627 від 30.12.2014 р., № 1779 від 31.12.2014 р. судом в якості доказу по даному предмету спору до уваги не беруться, оскільки свідчать про погодження сторонами понесених витрат для визначення остаточної вартості і не спростовують висновків суду. Крім того, листи № 93, № 115, № 2878, № 3201, № 4093, № 434 взагалі не стосуються вказаного у підставі позову договору № 294/14/92. При оцінці наданих прокурором та позивачем перелічених документів суд приходить до висновку, що вони не можуть бути підставою для стягнення заявленої суми штрафних санкцій.
Із змісту статей 15,16 ЦК України, ст. 1 ГПК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, встановлений договором або законом. Тобто, захисту підлягає порушене право. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, а також яким чином особа, до якої позивачем пред`явлено позов, порушує права останнього.
Відповідно до приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
Таким чином, обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на ці обставини. Суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволенню позову, оскільки прокурором та позивачем не надано належних доказів прострочення виконання зобов`язань за договором, не доведено факту порушення відповідачем оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, які підлягали б захисту у обраний спосіб стягнення штрафних санкцій. Позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову по даному предмету спору відмовляється повністю.
Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір не стягується.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 30 червня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який розглянув справу. У разі неподання скарги, рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання у повному обсязі.