ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

23 червня 2015 року Справа № 915/785/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора Веселинівського району Миколаївської області, пров. Шкільний, 1, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, вул. Дзержинського, 134, м. Миколаїв, 54055

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Придністровське 777», вул. Богданова, 2, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001

юридична адреса: вул. Богданова, 2 А, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001

до відповідача Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, пр. Леніна, 16, м. Миколаїв, 54029

про визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства

за участю представників сторін:

від позивача Державної екологічної інспекції у Миколаївській області: Арутюнян А.О., довіреність № 02/1 від 12.01.2015 року;

від відповідача ТзОВ "Придністровське 777": представник не з'явився;

від відповідача Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства: Бойко Г.А., доручення № 676 від 02.05.2015 року;

в судовому засіданні бере участь старший прокурор відділу прокуратури Миколаївської області Коткова В.А., службове посвідчення №031627 видане 26.01.2015 року дійсне до 26.01.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернувся Прокурор Веселинівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Придністровське 777» та Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства з позовними вимогами про визнання недійсним договору, укладеного між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Придністровське 777», про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.05.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.06.2015 року відкладено розгляд справи на 23.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року судом повідомлено учасникам процесу, що 22.06.2015 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Придністровське 777» надійшов письмовий відзив на позовну заяві.

Подані документи долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 23.06.2015 року прокурор усно просив суд відкласти розгляд справи, вказуючи, що прокуратурою оскаржено рішення Миколаївської обласної ради № 33 від 23.03.2012 року. Оскільки станом на день розгляду даної справи у прокуратури відсутня інформація про прийняття позову та порушення провадження у справі про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради № 33 від 23.03.2012 року, наявні підстави для відкладення розгляду даної справи.

Прокурор також зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача Державної екологічної інспекції у Миколаївській області зазначив, що позовні вимоги не підтримує. Крім того, вказав, що до повноважень Державної екологічної інспекції у Миколаївській області входить перевірка додержання режиму дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства, в тому числі у сфері природно-заповідного фонду. Державна екологічна інспекція не має права втручатись у господарську діяльність суб'єктів господарювання.

Представник відповідача Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства проти позову заперечував, зазначив, що оспорюваним договором не порушуються права Державної екологічної інспекції у Миколаївській області.

Розглянувши в судовому засіданні 23.06.2015 року матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсним договору, укладеного між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Придністровське 777», про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокуратурою зазначено, що рішенням Миколаївської обласної ради № 33 від 23.03.2012 року ТзОВ «Придністровське 777» надано у користування мисливські угіддя в межах території Варюшинської та Покровської сільських рад Веселинівського району Миколаївської області загальною площею 5259 га, з яких: 3 850 га - землі запасу Веселинівської районної державної адміністрації, 1 409 га - землі державного лісового фонду ДП «Веселинівське лісове господарство» терміном на 25 років.

На підставі вищевказаного рішення Миколаївської обласної ради № 33 від 23.03.2012 року між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Придністровське 777» було укладено договір про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року.

Як вказує прокуратура, договір про умови ведення мисливського господарства підлягає визнанню недійсним з наступних підстав:

- на земельних ділянках (угіддях), які надані в користування ТзОВ «Придністровське 777», знаходяться заказники. В силу приписів ст. 25, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд» на території заказника обмежується або забороняється мисливство та діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник;

- постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2014 року по справі № 2а-2885/12/1470 визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської обласної ради № 33 від 23.03.2012 року «Про надання у користування мисливських угідь ТзОВ «Придністровське 777».

Однак, в подальшому після порушення провадження у даній справі встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2015 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2014 року по справі № 2а-2885/12/1470.

- оспорюваний договір про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року суперечить приписам ст. 203, 215 ЦК України.

Прокурор звернувся до суду із даним позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, вказуючи, що одним із завдань Державної екогологічної інспекції є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері додержання режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція у Миколаївській області є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

В рішенні Конституційного Суду України від 04.04.1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зазначено таке. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах і є фактично позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора.

При цьому, поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто законодавцем передбачено право звернення до суду із позовом про визнання недійсними правочинів або сторін цього правочину, або іншої заінтересованої особи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

При цьому якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Звертаючись з даною позовною заявою про визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства прокурор в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, зазначив Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області (позивач у справі).

Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: зокрема, під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про природно-заповідний фонд;

г) складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом;

ґ) пред'явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

е) надання обов'язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням;

і) внесення в установленому порядку до органів державної влади та органів місцевого самоврядування вимог щодо приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень у сфері охорони навколишнього природного середовища, використання, відтворення та охорони природних ресурсів;

й) вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступ позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п.п. «к» ч. 2 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у невиконанні вимог охорони територій та об'єктів природно-заповідного фонду та інших територій, що підлягають особливій охороні, видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» державний контроль за додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, його органами на місцях, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими спеціально уповноваженими державними органами.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр).

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 3 Положення основними завданнями Держекоінспекції України є, зокрема, реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.

Відповідно до п.п. «б» абз. 2 п. 4 Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань:

2) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог:

б) законодавства про використання та охорону земель щодо:

додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні.

и) законодавства під час ведення мисливського господарства та полювання.

ї) законодавства про додержання режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до п. п. 5, 12, 18 п. 6 Положення Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право:

5) проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження;

12) розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії;

18) вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п. 7 Положення Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Системний аналіз вищевказаних положень норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що законодавство чітко визначає повноваження державного органу при здійсненні державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та шляхи реалізації цього контролю.

Інформацію про здійснення Державною екологічною інспекцією в Миколаївській області жодної з вищенаведених функцій стосовно земельної ділянки та мисливських угідь, які є предметом спору, матеріали справи не містять.

Позовні вимоги не ґрунтуються на матеріалах такої перевірки.

З наведених вище нормативних актів слідує, що Державна екологічна інспекція України не наділена правом на укладення договорів про ведення мисливського господарства, повноваженнями на здійснення перевірок щодо підстав укладення суб'єктами господарювання відповідних договорів про ведення мисливського господарства, а також визнання їх недійсними тощо. Правом на укладення з користувачами мисливських угідь договорів про умови ведення мисливського господарства, здійснення контролю за виконанням цих договорів наділені відповідні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України (п. 4.11 Положення про обласні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012 року № 134).

Державна екологічна інспекція як контролюючий орган не здійснювала у спірних правовідносинах покладених на неї функцій, тому зазначення її в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, слід визнати помилковим. Не може Державна екологічна інспекція виступати в спірному випадку позивачем, оскільки укладення між відповідачами Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Придністровське 777» оспорюваного договору про умови ведення мисливського господарства не позбавляє її можливості здійснювати свої функції як контролюючого органу, а відтак, не порушує її права і законні інтереси.

Враховуючи вищенаведене, обставини, на які посилається прокурор, визначення прокурором Державної екологічної інспекції в Миколаївській області як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та необхідності захисту інтересів останнього, розцінюються судом як такі, що належним чином не обґрунтовані.

Недотримання заявником вимог ст. ст. 1, 2, 29 ГПК України при пред'явленні позовної заяви, зокрема, щодо зазначення обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави та з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, надає підстави для висновку про неможливість вирішення спору по суті та залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам".

Враховуючи наявність підстав для залишення позову без розгляду, керуючись ст. 77 ГПК України, в задоволенні клопотання прокурора про відкладення розгляду справи судом відмовлено.

Керуючись ст. 124 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

залишити без розгляду позовні вимоги Прокурора Веселинівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Придністровське 777» та Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання недійсним договору, укладеного між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Придністровське 777», про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 81, 93-95, 106 ГПК України.

Суддя Е.М. Олейняш