РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/10998/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант»

про стягнення 13285,24 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Тараненко А.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: Ліповуз Д.І. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 13285,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.02.2015, по вул. Будівельників, е/о 82 у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. АІ4327СО, Фулгою Р.А., сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, під керуванням Бойченка А.Ю.

У подальшому, позивач відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля марки «Сітроен» - Бойченком А.Ю. (страхувальник) договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 370005/4017/0000014 від 04.09.2014, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, страхове відшкодування в розмірі 13795,24 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - Фулги Р.А., було застраховано у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 13285,24 грн. (за виключенням франшизи в розмірі 510 грн., згідно полісу ОСЦПВВНТЗ).

В ході судового розгляду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку з тим, що відповідачем частково сплачено страхове відшкодування в розмірі 3856,55 грн. та просив стягнути 9428,69 грн. страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Додатково пояснив, що при складенні звіту та оцінці пошкодженого автомобіля дійсно не було враховано наявність пошкоджень складників, що підлягають ремонту та заміні та не застосовано при розрахунку матеріального збитку коефіцієнт фізичного зносу. При цьому не заперечував проти застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Сітроен», обрахованого відповідачем в розмірі 0,19 та розміру матеріального збитку з урахуванням вказаного коефіцієнту в розмірі 13092,35 грн. Проти обрахування позивачем суми страхового відшкодування, яке було сплачено заперечував, вказавши, що позивачем у відповідності до положень укладеного договору добровільного страхування та вимог чинного законодавства було обраховано суму страхового відшкодування, яку виплачено страхувальнику. При нарахуванні вказаної суми було враховано франшизу, передбачену договором та не застосовувався коефіцієнт пропорційності, відповідно до умов укладеного договору. Також вказав, що до страховика , який виплати страхове відшкодування переходить право вимоги в межах понесених фактичних витрат, а перерахування відповідачем суми страхового відшкодування згідно умов договору, в якому він не є стороною, безпідставне.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що відповідачем, вивчено всі матеріали щодо вказаного страхового випадку, у відповідності до вимог чинного законодавства розраховано матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,19, оскільки деталі автомобіля, які підлягали ремонту та заміні було пошкоджено до настання ДТП. При дослідженні договору добровільного страхування застосовано, передбачений вказаним договором коефіцієнт пропорційності 0,45 та нараховано страхове відшкодування в розмірі 3856,55 грн., яке перераховано позивачу. Також вказав, що згідно умов полісу ОСЦПВВНТЗ, розмір франшизи становить 1000 грн. На підставі викладеного просив припинити провадження у справі в частині стягнення 3856,55 грн, а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2014 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та Бойченком А.Ю. (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 370005/4017/0000014, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідки №57698315 про дорожньо-транспортну пригоду від 23.02.2015 Відділу ДАІ з обслуговування Дніпровського району при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 20.12.2014, в районі будинку 82 по пр. Леніна у м. Миколаєві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, під керуванням Бойченка А.Ю. та автомобіля марки «Шевроле» д.н.з. АІ4327СО під керуванням Фулги Р.А., внаслідок чого пошкоджено вказані автомобілі.

Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу № 62/19.03.15 від 24.03.2015, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, внаслідок ДТП, становить 14838,88 грн. При цьому згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,00, оскільки строк експлуатації автомобіля становить менше 7 років.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування № 370005/4017/0000014 від 04.09.2014, на підставі страхових актів № 00162871 від 04.03.2015, та №00162871 ДОПЛАТА від 08.04.2015 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Сітроен» в розмірі 14830,24 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 008154 від 06.03.2015 на суму 12814,87 грн. та №012611 від 10.04.2015 на суму 980,37 грн. Вказане страхове відшкодування здійснено на підставі Рахунку ТОВ «Автоальянс Київ» від 10.03.2015, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 14830, 24 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2015 у справі №755/4273/15-п Фулгу Р.А. визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина Фулги.Р.А. у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність Фулги Р.А., як власника автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. АІ4327СО, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0607688 у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Вказаний поліс був чинним на час скоєння ДТП 12.02.2015, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При розрахунку позивачем суми страхового відшкодування було враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля в розмірі 0,00, оскільки строк експлуатації автомобіля становив менше 7 років.

Разом з тим, як вбачається з акта огляду транспортного засобу від 17.02.2015 автомобіль «Сітроен» д.н.з. АА6219МТ мав пошкодження деталей, які підлягали заміні, не пов'язані з ДТП, зокрема панель обшивки задня ліва та бампер задній - ліва частина.

Відповідачем, враховуючи вказані обставини, було складено звіт №ЦВ/13/0370 з визначення вартості та коефіцієнту фізичного зносу КТЗ на момент ДТП, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Сітроен», які підлягають заміні становить 0,19. З урахуванням вказаного коефіцієнту розраховано розмір страхового відшкодування, який становить 13092,35 грн. Представник позивача не заперечував щодо вказаного розрахунку та розмірі страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, що підлягають заміні.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 370005/4017/0000014 від 04.09.2014, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Сітроен», д.н.з. АА6219МТ, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.29, п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та сплаченої частини відшкодування (13092,35 грн.-1000 грн.-3856,55 грн.) в розмірі 8235,80 грн.

Доводи відповідача щодо неправильного нарахування позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, зокрема щодо застосування коефіцієнту пропорційності та вирахування франшизи, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з пояснень представника позивача, розрахунок здійснено з дотриманням положень договору та вимог законодавства, при цьому відповідач не є стороною договору добровільного страхування транспортного засобу, а є особою, відповідальної за завдані збитки в межах фактичних витрат позивача та ліміту відшкодування, встановленому полісом ОСЦПВВНТЗ.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» (01133, м. Київ, бульв. Л.Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70а; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 8235 (вісім тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 60 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко