РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/12126/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна";

до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта";

про відшкодування шкоди в порядку регресу 26 745,78 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Усенко А. М., представник, довіреність № 1 від 15.01.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 26 745,78 грн. грошових коштів, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 року порушено провадження у справі № 910/12126/15, розгляд справи призначено на 02.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 відкладено розгляд справи до 16.06.2015 року.

У судовому засіданні 16.06.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт отримання ухвали господарського суду представником відповідача.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників. У своєму письмовому відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на відсутність належних доказів в обґрунтування суми страхового відшкодування, зокрема, висновку спеціаліста авто товарознавця.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "Страхова компанія "Країна" (страховик) та Сідоровим Д. Ю. (страхувальник) 17.09.2014 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/ТП/0044057/2.1.5.1, відповідно до якого позивачем застраховано майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 2062 МІ.

У м. Києві, по вул. Гончара, 09.12.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 2062 МІ, під керуванням Шкаревського М. В., та автомобіля марки "Шевролет", державний реєстраційний номер АХ 2778 НА, під керуванням Вакуленка А.О.

В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 2062 МІ, були завдані механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 9473171.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року у справі № 761/37976/14-п винним у спричиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля марки "Шевролет", державний реєстраційний номер АХ 2778 НА, Вакуленка А.О.

20 січня 2015 року страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

З наданого позивачем звіту № 10236 від 28.12.2014 вбачається, що вартість матеріального збитку власника автомобіля марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 2062 МІ, завданого внаслідок вищезазначеної ДТП, склала 35 820,18 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування, на підставі страхового акту № 36/34666/2.1.5.1 від 12.03.2015 р. та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 20.01.2015 р., позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 27 255,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2676 від 12.03.2015 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Шевролет", державний реєстраційний номер АХ 2778 НА, на момент скоєння ДТП була застрахована Відкритим акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7502284

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 статті 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс № АС/7502284) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 2062 МІ, становить 27 255,78 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача, визначені полісом № АС/7502284 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 26 745,78 грн.

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням судового збору, в порядку статті 49 ГПК України, на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, ) 26 745 (двадцять шість тисяч сімсот сорок п'ять) грн. 78 коп. завданої шкоди та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 19.06.2015 р.